Справа № 169/445/26
Провадження № 3/169/476/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року       селище Турійськ 

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р. К.,
з участю
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли від Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонером, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Турійського районного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 22 квітня 2026 року близько 18 години 00 хвилин за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: штовхав, шарпав, виражався нецензурно та намагався вигнати з будинку, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що в нього із дружиною загинув син під час безпосередньої участі у бойових діях щодо захисту України, після чого їхні сімейні стосунки погіршились і між ними часто виникають побутові конфлікти. 22 квітня 2026 року ввечері він, повернувшись від сусідів, вечеряв на кухні. Дружина образилася на нього за те, що він не посадив картоплю. Ображала його нецензурними словами та кинула в нього тарілку. Він прикрився рукою, проте тарілка порізала йому руку. Дружина прибрала розбиту тарілку та продовжувала його ображати. Після цього він пішов у кімнату. Зазначену подію знімав на телефон. Стверджував, що домашнього насильства не вчиняв, дружину не ображав, не шарпав та не намагався її вигнати з будинку.
Заслухавши особу, яка притягується до відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.
За змістом положень статей 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності і з`ясувати, чи було вчинено правопорушення та чи винна в цьому особа, яка притягається до відповідальності.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Аналіз положень зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що за частиною першою вказаної статті може бути притягнута до відповідальності особа за умисні дії чи бездіяльність фізичного, психологічного чи економічного характеру виключно у випадку, якщо її діями чи бездіяльністю була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Встановлення факту заподіяння шкоди в контексті диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за зазначеною статтею.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №593461 від 22 квітня 2026 року ОСОБА_1 22 квітня 2026 року близько 18 години 00 хвилин за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: штовхав, шарпав, виражався нецензурно та намагався вигнати з будинку, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство – форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Конфлікт – особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 22 квітня 2026 року, які вона надала поліцейському, 22 квітня 2026 року близько 18 години 00 хвилин за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , її чоловік ОСОБА_1 прийшов додому від сусідів в п`яному вигляді і почав шарпати за верхній одяг, штовхав та виражався нецензурною лайкою, після чого ліг спати. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив вчинення щодо своєї дружини домашнього насильства як психологічного, так і фізичного характеру, вказуючи, що мала місце лише тимчасова суперечка щодо домашніх справ – садіння картоплі. 
Зазначені вище пояснення є власною позицією як особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, так і потерпілої щодо конфлікту, який виник, та дій кожного із них під час цього конфлікту, а тому не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства
Аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності дає підстави для висновку, що в розглядуваному випадку доведеним є лише факт того, що між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце побутовий конфлікт, що ґрунтується на непогодженні з діями один одного, однак, такий конфлікт не є домашнім насильством у розумінні норм Закону.
Будь-які належні та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру за викладених у протоколі обставин у контексті положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заподіяння шкоди фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.
Водночас у судовому засіданні ОСОБА_1 на підтвердження своїх пояснень та спростування зазначених у протоколі обставин конфлікту, що мав місце 22 квітня 2026 року близько 18 години 00 хвилин, надав суду відеозапис, здійснений на мобільний телефон, на якому зафіксовані розбита тарілка, тілесні ушкодження на правій руці (кров) ОСОБА_1 , а також те, як ОСОБА_2 ображає останнього нецензурними словами.
Окрім того, відповідно до довідки № 2872 травматологічного пункту Ковельського МТМО від 23 квітня 2026 року ОСОБА_1 отримав травму в побуті 22 квітня 2026 року: побила дружина, діагноз: забій м`яких тканин правої кисті, інфікована поверхнева рана правої кисті.
Такі обставини свідчать про те, що внаслідок побутового сімейного конфлікту тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_1 .
Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. 
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП).
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вказане, враховуючи, що у ході розгляду справи не встановлено достатніх і об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив у розумінні Закону домашнє насильство, яке завдало шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , то суддя дійшов висновку, що пред`явлене органом поліції обвинувачення ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП не знайшло свого підтвердження і провадження у цій справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя