ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.04.2026	Справа № 910/14569/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О. розглянувши матеріали справи 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Капітал»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділекс Трейд»
про стягнення 4077547,94 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділекс Трейд»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Капітал»
про визнання договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги недійсним

за участі представників:
від позивача - Яковенко О.М.
від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайм Капітал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділекс Трейд» про стягнення 4077547,94 грн,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 181220/1-ФД від 18.12.2020 в частині повного та своєчасного повернення наданих грошових коштів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 3724000 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 57951,94 грн та інфляційні втрати у розмірі 295596 грн.
У своїх запереченнях щодо позовних вимог, відповідач зокрема ставив під сумнів надану позивачем копію Договору, а також підписання та укладення між сторонами вказаного Договору. Також, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру 3% річних до 1% річних.
Крім того, ТОВ «Ділекс Трейд» подало зустрічну позовну заяву до ТОВ «Тайм Капітал» у якій просить суд визнати Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 181220/1-ФД від 18.12.2020 недійсним, вказуючи на те, що зазначений Договір є фіктивним та був створений для імітації правовідносин між сторонами та не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Також відповідач зазначив щодо відсутності оригіналу договору, сумнівності автентичності поданої копії, дефектів форми первинного документа, а також неможливості підтвердження реального виконання зобов`язань.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайм Капітал» заперечила проти зустрічного позову, вказавши, що відповідач здійснював платежі на рахунок позивача із відповідними призначеннями платежів на виконання умов Договору № 181220/1-ФД від 18.12.2020. За твердженнями позивача, відповідач фактично відмовляється в односторонньому порядку від виконання зобов`язань, які частково були вже виконані. Позивач також звертає увагу на те, що відповідач визнає факт укладання даного Договору, і наявність оригіналу у відповідача до введення військового стану на території України. Також позивач заперечив щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних до 1% річних, вказавши, що згідно поданої ТОВ «Ділекс Трейд» фінансової звітності, юридична особа має стабільно задовільний фінансовий стан, а також що зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат суперечить законодавству України та актуальній релевантній судовій практиці.
Ухвалою Господарського суд міста Києва від 07.01.2026 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділекс трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Капітал» про визнання договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги недійсним. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Розгляд зустрічного позову призначено разом з первісним.
В судовому засіданні 23.04.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просив суд задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував, просив суд відмовити.
Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.12.2020 між відповідачем (далі - Позичальник) та позивачем (далі - Позикодавець) укладено Договір №181220/1-ФД про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (далі - Договір) відповідно до умов якого Позивкодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. (п.1.1. Договору)
Відповідно до п.2.1. Договору поворотна фінансова допомогу надається в національній валюті України в межах суми 12215000 грн без ПДВ.
Поворотна фінансова допомога надається Позикодавцем частинами. Термін надання не повинен перевищувати одного календарного дня з дати надання Позичальником Позикодавцю усної або письмової)на розсуд Позичальника/ заявки на одержання чергового траншу. Перерахування грошових коштів здійснюється Позикодавцем на поточний рахунок Позичальника. (п.2.3. Договору)
Згідно з п.3.1. Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 17.12.2021.
Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок Позикодавця в установі банку. (п.3.2. Договору)
За змістом статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на те, що свої зобов`язання щодо повернення позивачу поворотної безвідсоткової фінансової допомоги відповідач не виконав в повному обсязі та у визначений строк, у нього утворилась заборгованість перед позивачем за Договором у розмірі 10000000 грн.
Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На виконання умов Договору, позивачем траншами 18.12.2020 та 21.12.2020 було надано відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 12215000 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банку за рахунками із призначеннями платежів «Надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги по Договору № 181220/1-ФД від 18.12.2020 р., без ПДВ».
При цьому, факт отримання вказаних грошових коштів за Договором відповідачем не спростовується.
Судом встановлено, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором є таким, що настав.
Втім, відповідачем було лише частково повернуто отримані грошові кошти позивачу на суму 8491000 грн, що підтверджується виписками з банку за рахунками із призначеннями платежів «Повернення частини поворотної фінансової допомоги згідно Договору № 181220/1-ФД від 18.12.2020, без ПДВ».
Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем наданої йому поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в повному обсязі, що свідчить про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором та вимог чинного законодавства України.
Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивача щодо повернення фінансової допомоги у розмірі 3724000 грн.
Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 3724000 грн.
Щодо заявлених позивачем до стягнення 3% річних у розмірі 57951,94 грн та інфляційних втрат у розмірі 295596 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню
Щодо зустрічних позовних вимог відповідача про визнання про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 181220/1-ФД від 18.12.2020 недійсним із посиланнями відповідача на фіктивність оспорюваного Договору, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно зі ст.234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме собою невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторони не вчинили будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання договору недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає її зовнішньому прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
При кваліфікації оспореного правочину як фіктивного судам необхідно встановити факт його вчинення для годиться (про людське око) обома сторонами, позаяк якщо одна зі сторін діяла лише для годиться, а інша намагалася досягти правового результату - такий правочин не можна визнати фіктивним.
Кваліфікація правочину як фіктивного виключається, якщо на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав.
Як встановлено судом та підтверджується банківськими виписками в матеріалах справи, а також не заперечується сторонами у справі, позивач фактично перерахував грошові кошти у розмірі 12215000 грн на рахунок відповідача з відповідними призначенням платежу, а відповідач в свою чергу здійснив часткове повернення коштів у розмірі 8491000 грн.
Оскільки гроші за своєю юридичною природою є майном, а факт їх передачі від позивача до відповідача та часткове повернення відповідачем підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що сторони не лише мали намір створити правові наслідки, а й фактично їх реалізували.
Реальне виконання умов Договору хоча б однією зі сторін повністю виключає можливість його визнання фіктивним.
Більше того, часткове повернення коштів відповідачем свідчить про визнання ним своїх зобов`язань та правомірності укладеного Договору №181220/1-ФД про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 18.12.2020.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем фіктивності оспорюваного правочину.
Твердження відповідача про те, що відповідачем не повертався залишок грошових коштів, отриманих за Договором, оскільки так було узгоджено між співзасновниками обох товариств, суд сприймаються критично, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження зазначеного.
Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів про те, що оспорюваний Договір не відповідає вимогам законодавства щодо форми та достовірності первинних документів бухгалтерського обліку.
Крім того, згідно ч.6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Так, враховуючи те, що відповідачем ставилась під сумнів надана позивачем копію Договору, судом, в ході розгляду справи, судом 22.01.2026 протокольно було зобов`язано позивача надати оригінал Договору №181220/1-ФД про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 18.12.2020 для огляду.
На виконання вимог суду, позивачем в судовому засіданні 05.03.2026 було надано суду для огляду оригінал вказаного Договору.
Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання оспорюваного Договору недійсним відповідачем не надано суду.
Суд також зауважує, що обраний відповідачем спосіб захисту у вигляді визнання договору недійсним не призводить до звільнення відповідача від обов`язку повернення коштів, оскільки за приписами ст. 216 ЦК України, правовим наслідком недійсності правочину є реституція - обов`язок кожної сторони повернути все одержане на виконання такого правочину. 
Відтак, оскільки факт отримання коштів відповідачем підтверджено матеріалами справи, правова природа договору (дійсний чи недійсний) у даному випадку не змінює обов`язку відповідача повернути фактично отримані від позивача грошові кошти.
Так, з огляду на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Договору №181220/1-ФД про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 18.12.2020 недійсним.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру 3% річних до 1% річних, суд зазначає наступне.
Стаття 625 Цивільного кодексу України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Нарахування на суму боргу трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення відсотків річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника.
Відтак, заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а тому у випадку наявності обставин непереборної сили за договором боржник (відповідач) не звільняється від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.
За таких підстав, суд не вбачає правових підстав для зменшення розміру 3% річних.
Інші доводи сторін судом розглянуто та відхилено, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат вирішення спору.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за первісним та зустрічним позовами покладаються на ТОВ «КЕРМАКС» в повному обсязі, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі.
Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділекс Трейд» (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус А, офіс 816Б, ідентифікаційний код: 38225643) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Капітал» (67500, Одеська обл., Лиманський р-н, смт Доброслав, вул. Першотравнева, буд. 5а, ідентифікаційний код: 36970194) заборгованість у розмірі 3724000 (три мільйони сімсот двадцять чотири тисячі) грн, 3% річних 57951 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 94 коп., інфляційні втрати у розмірі 295596 (двісті дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн, а також витрати по сплаті судового збору 48930 (сорок вісім тисяч дев`ятсот тридцять) грн 58 коп.
У задоволенні зустрічного позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 04.05.2026.

Суддя Я.В. Маринченко