Справа № 127/36712/25
Провадження № 22-ц/801/1081/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року	Справа № 127/36712/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Сала Т. Б., Шемети Т. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Жмудя О. О. від 17 лютого 2026 року (дата складення повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення),

встановив:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з цим позовом, за яким просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь 60 500 грн 00 к. заборгованості за кредитним договором № 1420-6003 від 12 липня 2024 року, яка складається з:
- 12 100 грн 00 к. простроченої заборгованості за кредитом;
- 48 400 грн 00 к. простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
На обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 12 липня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та  ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1420-6003 (далі – кредитний договір № 1420-6003), за умовами якого товариство надало позичальниці кредит у сумі 12 100 грн 00 к, строком кредитування 300 днів, на заявлений строк 14 днів, зі зниженою процентною ставкою 1,20 % в день та стандартною процентною ставкою 1,50 % в день.
Кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 67 856 грн 80 к., яка складається з: 12 100 грн 00 к. простроченої заборгованості за кредитом; 53 941 грн 80 к. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 1 815 грн 00 к. простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було прийнято рішення про можливість застосування до  ОСОБА_1 . Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, зокрема часткового списання заборгованості за нарахованими процентами та комісією у загальній сумі 7 356 грн 80 к. за умови погашення позичальницею решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 500 грн 00 к., з яких: 12 100 грн 00 к. прострочена заборгованість за кредитом; 48 400 грн 00 к. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 12 100 грн 00 к. простроченої заборгованості за кредитним договором № 1420-6003. У задоволенні решти позову відмовлено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 484 грн 48 к. у відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами виникли кредитні відносини,  ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, свої зобов`язання щодо повернення коштів за кредитним договором в установлені договором строки не виконала, що призвело до утворення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 100 грн 00 к., яка підлягає стягненню. Разом з тим суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 48 400 грн 00 к., тому що ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, який проходить службу у Збройних Силах України під час дії особливого періоду, а відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям та їхнім дружинам (чоловікам) проценти за користування кредитом не нараховуються. Оскільки проценти були нараховані всупереч вимогам закону, вони не підлягають стягненню.
В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просило рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове – про задоволення позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні процентів за користування кредитом, тому що нараховані проценти є платою за користування коштами, а не штрафними санкціями чи пенею. Умови щодо розміру та порядку сплати процентів були визначені за спільною згодою сторін на принципах свободи договору.
Крім того відсутні законні підстави для застосування пільг, передбачених частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідачка не надала належного пакета документів для підтвердження права статусу члена сім`ї військовослужбовця та права на звільнення від сплати процентів. Зокрема у матеріалах справи відсутня актуальна довідки за формою 5 та витягу з наказу про призначення чоловіка на посаду, який би підтвердив вид його служби та період участі у заходах з оборони України. Крім того суд першої інстанції поклав в основу рішення копію свідоцтва про шлюб, яка фактично відсутня в матеріалах справи, що є істотним порушенням норм процесуального права та позбавляє можливості перевірити належність і достовірність цього доказу.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених судом фактичних обставин справи, правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частинами першою – четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю з огляду на таке.
Судом встановлено, що 12 липня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1  укладено кредитний договір № 1420-6003, який підписано електронним підписом позичальниці, відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису), містить реквізити та підписи сторін. 
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало ОСОБА_1  кредит в розмірі 12 100 грн 00 к., строком кредитування 300 днів, на заявлений строк 14 днів, зі зниженою процентною ставкою 1,20 % в день та стандартною процентною ставкою 1,50 % в день.
ОСОБА_1  не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 67 856 грн 80 к., яка складається з: 12 100 грн 00 к. простроченої заборгованості за кредитом; 53 941 грн 80 к. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 1 815 грн 00 к. простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було прийнято рішення про можливість застосування до  ОСОБА_1 . Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, зокрема часткового списання заборгованості за нарахованими процентами та комісією у загальній сумі 7 356 грн 80 к. за умови погашення позичальницею решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 500 грн 00 к., з яких: 12 100 грн 00 к. прострочена заборгованість за кредитом; 48 400 грн 00 к. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальницею.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі – Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).
Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. 
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону).
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. 
Як видно з матеріалів справи договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що  ОСОБА_1  при його оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, місце проживання.
ОСОБА_1  через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав  ОСОБА_1  за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявниця використала для підтвердження підписання договору позики.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі  ОСОБА_1  для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Укладаючи кредитний договір № 1420-6003 сторони погодили наступні умови:
Відповідно до пунктів 4.6. та 10.2. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: 
Стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою ставкою).
Знижена процентна ставка становить 1,20 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.
Згідно з пунктом 4.9. кредитного договору № 1420-6003 строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 07 травня 2025 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.
Отже базовий період – період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме 1,20 % за користування кредитом (в даному випадку – 14 днів) (пункт 4.4 договору), а строк кредитування – строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку – 300 днів) (пункт 4.9 договору) і за який нараховуються проценти в розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитом (стандартна процента ставка, пункт 4.6 договору).
Відповідно до пункту 2.3. договору для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендував позичальнику здійснити повне погашення кредиту протягом перших 140 днів з дати отримання кредиту ануїтетними платежами згідно з рекомендованим графіком оплат у вигляді таблиці, відображеної у договорі.
Крім того пунктом 4.11 договору передбачено орієнтовну вартість кредиту за весь строк кредитування, яка складає 62 484 грн 93 к.
Таким чином сторонами було погоджено умови кредитування та процентні ставки на строк з 12 липня 2024 року по 07 травня 2025 року.
Отже нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та  ОСОБА_1 , наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів.
Щодо застосування пільги, передбаченої частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як до дружини військовослужбовця, то апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 1-2 цього Закону визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) – штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та / або автомобіля.
Згідно з офіційним роз`ясненням Міністерства оборони України (доступним за посиланням: https://mod.gov.ua/news/kreditni-kanikuli-dlya-zahisnikiv-hto-maye-pravo-ne-platiti-vidsotki-ta-shtrafi), яке базується на положеннях листа Міністерства оборони України від 04 червня 2025 року № 220/9526, наданого Національному банку України, пільга щодо ненарахування процентів за користування кредитом має надаватися на підставі наступного переліку документів:
- військовий квиток або посвідчення офіцера;
- довідка за формою 5, згідно з додатком 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40 (зі змінами); 
- витяг із наказу по особовому складу про призначення на посаду (для підтвердження виду військової служби, на якій перебуває військовослужбовець. У разі зазначення виду військової служби в довідці за формою 5 надання витягу із наказу (завіреної копії наказу) по особовому складу не обов`язкове); 
- свідоцтво про шлюб (якщо пільгу оформлює дружина / чоловік).
Для військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, та інших видів служби додатково надається документ, що підтверджує безпосередню участь у бойових діях: довідка за формою 12 або довідка згідно з додатками 1, 4 або 6 Порядку № 413, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року.
Отже реалізація права на вказану пільгу має заявний характер та передбачає обов`язок позичальника повідомити кредитора про наявність відповідних підстав, надавши належні докази.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 03 грудня 2021 року.
Для підтвердження права на пільги ОСОБА_1 надала суду першої інстанції:
- довідку № 2999 від 09 липня 2023 року (форма 5); 
- довідку військової частини НОМЕР_1 № 453 від 17 травня 2025 року (форма 12);
- копію посвідчення НОМЕР_2 від 07 лютого 2024 року;
- копію свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 .
Проте надана довідка форми № 5 від 09 липня 2023 року підтверджує факт перебування ОСОБА_2 на військовій службі станом на липень 2023 року, тобто за рік до укладення кредитного договору № 1420-6003 від 12 липня 2024 року, однак вона не є належним доказом того, що ОСОБА_2 продовжував перебувати у статусі військовослужбовця на момент підписання кредитного договору та протягом наступного періоду виникнення заборгованості.
Надана копія посвідчення НОМЕР_2 від 07 лютого 2024 року підтверджує наявність у ОСОБА_2 відповідного статусу за участь у бойових діях, проте само по собі не свідчить про безперервне продовження ним проходження військової служби у період 2024 – 2025 років.
Щодо довідки військової частини НОМЕР_1 № 453 від 17 травня 2025 року (форма 12) апеляційний суд зазначає, що ця довідка для військовослужбовців за контрактом є додатковим документом, який подається виключно разом з базовим документом – чинною (актуальною) довідкою форми 5 про проходження служби на відповідний період.
За відсутності актуальної довідки форми № 5, яка б охоплювала період з липня 2024 року і надалі, наданий відповідачкою пакет документів є неповним та таким, що не дозволяє суду встановити точний період, на який на позичальницю поширюється дія пільг щодо ненарахування процентів.
Таким чином суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що надані відповідачкою докази є достатніми для підтвердження її права на пільги, встановлені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з  ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 422 грн 40 к. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633 грн 60 к., а всього 6 056 грн 00 к.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року скасувати і ухвалити нове.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, 60 500 (шістдесят тисяч п`ятсот) грн 00 к. заборгованості за кредитним договором № 1420-6003 від 12 липня 2024 року, яка складається з: 12 100 грн 00 к. простроченої заборгованості за кредитом; 48 400 грн 00 к. простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 к.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий       О. С. Панасюк

Судді:        Т. Б. Сало

Т. М. Шемета