Провадження №2/748/820/26	
 	Єдиний унікальний № 748/478/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2026 р.	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі
головуючого судді Костюкової Т.В.
за участі секретаря Самбур Д.О..
представника позивача – адвоката Бабинець С.П. 
представника третьої особи – адвоката Матвійчук А.С.
провівши відкрите судове засідання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» про визнання права власності на земельні частки (паї) у порядку спадкування.
ВСТАНОВИВ: 
Представник позивача - ОСОБА_2 , діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1158118 від 27.01.2026 та в інтересах позивача, 19.02.2026 року, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності за земельну частку (пай) №372, загальною площею 5,38 га в т.ч. рілля 4,94 га, кормові угіддя – 0,44 га, право на отримання якого за життя мала ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності за земельну частку (пай) №503, загальною площею 6,12 га в т.ч. рілля 5,68 га, кормові угіддя – 0,44 га, право на отримання якого за життя мав ОСОБА_4 .
Позов обґрунтовується тим, що після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка доводиться позивачці бабусею, спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та склав на ім`я позивачки ОСОБА_1 , яка доводиться йому онукою заповіт. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою щодо вступу у спадщину після смерті ОСОБА_4 , який за життя прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 . За життя її дід з бабою набули право на земельні частки (паї), що знаходяться на території Седнівської селищної ради із земель ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля», зокрема ОСОБА_3 5,38 га (пай № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 6,12 га ( пай №503), однак оформити спадкові права на земельну частку (пай), на які за життя мали право її дід з бабою вона не змогла, оскільки фактично у неї відсутні правовстановлюючі документи, які б підтвердили право спадкодавця на це майно, адже ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 не було отримали відповідних сертифікатів. 
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року відкрито провадження в даній справі.
Від ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» через систему «Електронний суд» 11.03. 2026 року надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких вони проти позову заперечують виходячи з такого. Приватне акціонерне товариство Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля» є юридичною особою зареєстрованою відповідно до вимог чинного законодавства, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №10601200000000492 від 27.12.1999 та здійснює господарську діяльність, що відповідає коду КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний). Науково-виробниче об`єднання «Чернігівеліткартопля» було утворено на базі Чернігівської опитної станції по картоплі і радгоспу ім. Чкалова УкрНДІКГ, згідно з розпорядженням Ради Міністрів Української ССР від 22 березня 1985 року №171-Р,наказом Південного відділення ВАСХНИЛ від 19 березня 1985 року №64, наказом Українського науково-дослідного інституту картопляного господарства від 12 травня 1985 року №82 «Про утворення Чернігівського науково-виробничого об`єднання з виробництва елітної картоплі». В подальшому 04 січня 2000 року відповідно до розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації №705 від 27.12.1999 на базі Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля» було створено Закрите акціонерне товариство Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля» (далі – ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля»). 10 грудня 2013 року згідно з п.5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля», що підтверджується наказом №42 «Про перейменування підприємства» 04 травня 2017 року відповідно до наказу №11-к ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» було перейменовано на Приватне акціонерне товариство Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля». Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. скільки ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» ніколи не була колективним сільськогосподарським підприємством, то на паювання її земель не розповсюджуються дія Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» не мало статусу КСП, а список до розпорядження не є списком членів колективного сільськогосподарського підприємства, то правовідносини внаслідок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, не виникли. Поняття права колективної власності та права постійного користування не є тотожними. В даному випадку державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видавався науково-виробничому об`єднанню «Чернігівеліткартопля», а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були включені не до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, а до списку громадян-працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа, Седнівської селищної ради Чернігівського району та області. Зауважують, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не приймали участь у жеребкуванні, що підтверджується списком працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа, які мають право на одержання земельної частки (паю) (результати жеребкування) від 07.12.2005 року та не заперечується Позивачем. Крім того зі Списку громадян-працівників ЗАТ НВО та пенсіонерів з їх числа від 20 грудня 2005 року №657, доданого до позовної заяви, вбачається, що ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_3 не були виділені паї, номер паю, площа та вартість – відсутні. Оскільки член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а з матеріалів справи вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю ЗАТ НВО Чернігівеліткартопля не видавався, оскільки розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації відразу вирішувалось питання про передачу у приватну власність земельних ділянок, і список, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не складався, а до Списку громадян-працівників ЗАТ НВО Чернігівеліткартопля та пенсіонерів з їх числа Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, які мають право на одержання земельної частки (паю), затвердженого розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації від 20 грудня 2005 року за №657, ОСОБА_3 було включено під №389, а ОСОБА_4 – під №388 без зазначення номеру паю, розміру земельної ділянки та вартості паю, що свідчить, що останні за життя не скористалась своїм правом на подачу заяви щодо отримання відповідної земельної ділянки у визначеному розмірі, то у задоволенні позову слід відмовити. До того ж, у відповідності до статті 5 ЗК УРСР(1990 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. У відповідності до ст.9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл емельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Однак, Позивачем не доведено, що її дід та баба були позбавлені можливості реалізувати своє право на звернення до уповноваженого на той час законом органу на одержання своєї частки (паю). У позовній заяві Позивач зазначає: «згідно відомостей зазначених в протоколі №5 від 22 листопада 2017 року засідання постійної комісії з питань земельних відносин, законності та правопорядку Седнівської селищної ради ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай) та території Седнівської селищної ради із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», всього 5,38 га (пай №372) в т.ч. рілля 4,94 га, кормові угіддя – 0,44 га, а ОСОБА_4 мав право на земельну частку (пай) на території Седнівської селищної ради із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», всього 6,12 га (пай № НОМЕР_2 ) в т.ч. рілля 5,68 га, кормові угіддя – 0,44 га». Згідно положень ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як вбачається з доданих до позовної заяви свідоцтв про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серії НОМЕР_3 від 03.08.2009), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво серії НОМЕР_4 від 29.05.2014). Відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були включені до Списку громадян-працівників ЗАТ НВО Чернігівеліткартопля та пенсіонерів з їх числа Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, які мають право на одержання земельної частки (паю), лише 22 листопада 2017, тобто вже після їх смерті, то вони за життя не набули права на земельну частку (пай) із земель ЗАТ НВО Чернігівеліткартопля, а тому таке право не може бути успадковане їх спадкоємцем ОСОБА_1 . Також звертають увагу суду, що ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання за нею права на земельні частки (паї) у порядку спадкування за заповітом, зазначивши відповідачем територіальну громаду в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Позивач зазначала, що спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , її дід та баба, мали право на земельні частки (паї) із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» площею 6,12 га та 5,38 га відповідно на території Седнівської селищної ради. Отже, учасниками цих відносин є позивач ОСОБА_1 і ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», а не позивач і територіальна громада в особі Седнівської селищної ради, з чого слідує, що позо пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові. 
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року було закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» про визнання права власності на земельні частки (паї) у порядку спадкування та призначено справу до судового розгляду на 06 травня 2026 року .
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та зазначив, що ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 , який в свою чергу прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 успадкувала право на земельну частку пай (номер паю 372 та 503) право на які за життя мали спадкодавці, але не отримали в натурі на місцевості.Також просив суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, що були понесені ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» за їх безпідставністю. 
Представник третьої особи позов не підтримала з підстав викладених у поясненнях, зауваживши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були включені до Списку громадян-працівників ЗАТ НВО Чернігівеліткартопля та пенсіонерів з їх числа Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, які мають право на одержання земельної частки (паю), лише 22 листопада 2017 після смерті як ОСОБА_3 так і після смерті ОСОБА_4 , а відповідно спадкоємець може успадкувати лише обсяг тих прав, які за життя належали спадкодавцю. За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 участі у жеребкуванні не приймали. Просила суд звернути увагу, що Чернігівська районна державна адміністрація видавала державні акти на земельну ділянку, а не сертифікати на право на земельну частку (пай). ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» не мало статусу КСП, а список до розпорядження не є списком членів колективного сільськогосподарського підприємства, то правовідносини внаслідок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, не виникли. Окремо акцентувала увагу, що позов предявлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмові в задоволенні позовних вимог. Право на стягнення судових витрат третьою особою передбачене п.12 ст 141 ЦПК України з урахуванням чого просила в позові відмовити та стягнути з позивачки витрати на правничу допомогу. 
Відповідач Седнівська селищна рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, клопотань про відкладення розгляду справи не надала. 
Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області та Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили.
Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийшов до наступного.
У відповідності до статті 5 ЗК УРСР (1990 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.
Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.
Згідно із дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії « НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 78 років у с. Нове Чернігівської області. (а.с.12)
Відповідно до довідки Седнівської селищної ради від 12 січня 2026 року №08-13/11 ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована та проживала за адресою : АДРЕСА_1 . Разом з нею проживав та був зареєстрований ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с 13)
Відповідно до Інформаційної довідки № 84548610 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.03.2026 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась ( а.с 125)
Відповідно до Інформаційної довідки № 84548607 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18.03.2026 року заповіту після себе ОСОБА_5 не залишала ( а.с 126)
Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, ОСОБА_4 в силу приписів ст.1270 ЦК України прийняв спадщину після своєї дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 
Згідно із дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії « НОМЕР_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 85 років у м. Чернігів (а.с.14)
За життя ОСОБА_4 27.12.2010 року на імя ОСОБА_1 склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Седнівської селищної ради Чернігівського району та області Яценко Л.П. та зареєстрований у реєстрі під № 224, відповідно до якого все своє майно, з чого б воно не складалося і все те, що на день смерті буде належати ОСОБА_4 останній заповів позивачці ОСОБА_1 , яка доводиться йому онукою ( а.с 133)
Після смерті ОСОБА_4 27.05.2014 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М. за заявою ОСОБА_1 , що була подана 19.06.2014 року була заведена спадкова справа №53/2014 до майна померлого, матеріали якої надані до суду ( а.с 131-143)
З матеріалів спадкової справи слідує, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_4 відмовився від права на належну йому обов`язкову частку у спадщині, про що подав відповідну заяву 04.11. 2014 року приватному нотаріусу ( а.с 137)
Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом до спадщини, що відкрилась після смерті її діда ОСОБА_4 
Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
22.01.2026 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З постанови слідує, що з ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за життя прийняв спадщину своєї дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформив спадкових справ . 22. 01.2026 року до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася ОСОБА_1 , а особі представника ОСОБА_7 , а саме на земельні ділянки місцезнаходженням яких є територія Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, однак документів, що посвідчують право власності спадкодавця на землю не надала, що є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину ( а.с 28-28 зворот.)
Розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 20 грудня 2005 року за №657 «Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» на території Седнівської селищної ради та передачу земельних ділянок (паїв) у власність громадян», погоджено проект землеустрою, положення про розподіл земельних ділянок, затверджено протокол зборів громадян - працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки (паї) у фізичних гектарах, грошовому виразі громадянам згідно додатку №3. (а.с.15-15 зворот.)
Попереднього проект землеустрою, положення про розподіл земельних ділянок, розподіл земельних ділянок (паїв) між власниками земельних ділянок (паїв) був затверджений протоколом зборів громадян - працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» №5 від 07.12.2005 року. Підпис ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у списку результатів жеребкування відсутній , як відсутні і відомості про виділені їм паї ( а.с 18-21)
Як убачається з додатку №3 до розпорядження від 20.12.2005 №657 «Список громадян працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа, Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області», під номером 389 мається запис ОСОБА_3 с. Нове, без зазначення вулиці, номеру паю, розміру земельної ділянки та вартості паю та відповідно під № 388 мається запис ОСОБА_4 с.. Нове, без зазначення вулиці, номеру паю, розміру земельної ділянки та вартості паю (а.с.16-17 зворот.)
Пунктом 1Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям`встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 2Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям`право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року,при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом,що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР.
Водночас, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24постанови Пленуму Верховного Суду України від16квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала се 
Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 11.03.2026 року сертифікати на право на земельну частку (пай) членам ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерам з їх числа , в тому числі й на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виготовлялись та не видавались ( а.с. 102)
Судом встановлено, що Державний акт серії ЧН №00126 від 14.11. 1995 року на право постійного користування землею видано Науково-виробничому обєднанню «Чернігівеліткартопля» Чернігівською районною радою народних депутатів 09.10. 1995 року, яким передано Науково-виробничому об`єднанню «Чернігівеліткартопля» у постійне користування 3951,6 гектарів землі для науково-дослідного та сільськогосподарського використання ( ас 98-99)
Відповідно до ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» від 09.09.2022 року №01/090922 «Щодо перейменування підприємства» вбачається, що згідно розпорядження Ради Міністрів Української ССР від 22 березня 1985 року № 171-Р, наказом Південного відділення ВАСХНИЛ від 19 квітня 1985 року № 64, наказом Українського науково-дослідного інституту картопляного господарства від 12 травня 1985 року № 82 «Про утворення Чернігівського науково-виробничого об`єднання з виробництва елітного картоплі », на базі Чернігівської опитної станції по картоплі і радгоспу ім. Чкалова УкрНДІКГ утворено Науково –виробниче об`єднання «Чернігівеліткартопля». 04 січня 2000 року згідно розпорядження Чернігівської райдержадміністрації № 705 від 27.12.1999 року на базі ОНВП «Чернігівеліткартопля» створено ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля». 10 грудня 2013 року згідно п. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. № 514-VI ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» перейменовано на ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля». 04 травня 2017 року згідно п.10 протоколу №1 від 25 квітня 2017 року річних Загальних Зборів акціонерів ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» перейменовано на ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» ( а.с 97)
У відповідності до ст. 2 Закон України «Про порядок виділення внатурі (на місцевості )земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом,що посвідчуєправо на земельну частку(пай), є сертифікат направо наземельну частку(пай), виданийрайонною (міською)державною адміністрацією. Дійсно рішення суду також може бути документом, що посвідчує право на земельну частку(пай),однак для встановлення обставин права особина земельну частку (пай)мають бути правові підстави. В даному випадку не встановлено, що правовідносини виникли внаслідок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, оскільки ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» не мало статусу КСП, а список до розпорядження, не є списком членів колективного сільськогосподарського підприємства. Поняття права колективної власності та права постійного користування не є тотожними. В даному випадку державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видавався науково-виробничому об`єднанню «Чернігівеліткартопля» (. а.с98)
Суд зауважує, що оскільки член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а під час розгляду справи встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» взагалі не видавався, оскільки розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації відразу вирішувалось питання про передачу у приватну власність земельних ділянок, і список, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не складався, а до Списку громадян-працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, які мають право на одержання земельної частки (паю), затвердженого розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації від 20 грудня 2005 року за №657, ОСОБА_3 було включено під № 389, а ОСОБА_4 під № 388 без зазначенням номеру паю, розміру земельної ділянки та вартості паю, що свідчить, що зазначені особи за життя не скористалась своїм правом на подачу заяви щодо отримання відповідної земельної ділянки у визначеному розмірі.
Витяг з протоколу №5 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, законності та правопорядку від 22.11.2017 року та Список працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа, які мають право на одержання земельної частки (паю), який є додатком до Протоколу №5, не можуть бути прийняті судом як належні докази отримання ОСОБА_3 права на одержання паю № НОМЕР_1 та ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) під № 503, оскільки збори проводились вже після припинення цивільної правоздатності як ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 так і ОСОБА_4 , , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відповідно внаслідок їх смерті вони участі у зборах та жеребкуванні не приймали
Отже, ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_3 за життя не набули права на земельну частку (пай) із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», а відповідно таке право не може бути успадковане спадкоємцем ОСОБА_1 . 
Також суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 51 та 175 ЦПК України на позивача покладений обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, зокрема відповідачів, які залучені до участі у справі позивачем.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 у справі № 2-797/2008.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).
ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, зазначивши відповідачем Седнівську селищну територіальну громаду в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району, водночас вказуючти що її бабуся ОСОБА_3 так і її дід ОСОБА_4 , мали право на земельні частки (пай) із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» на території Седнівської селищної ради. 
Отже, учасниками цих відносин є позивач ОСОБА_1 і ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», а не позивач і Седнівська селищна територіальна громада в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району. Місцева рада може бути відповідачем у справах щодо вирішення земельних спорів за умови, що спірні землі перебувають у віданні цієї ради, зокрема в тих випадках, коли спірна земельна ділянка перебуває у власності чи користуванні відповідної ради. За матеріалами справи встановлено, що спір виник щодо права на земельну ділянку (пай) з відповідним номером №372 та відповідно № 503 , які згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ЧН №00126 перебуває у постійному користуванні НВО «Чернігівеліткартопля». Дані щодо вилучення земельної ділянки з таким номером із земель НВО «Чернігівеліткартопля» матеріали справи не містять, юридична особа не знаходиться в статусі припиненя. 
Клопотання про залучення до участі в справі належного відповідача ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» позивачем під час розгляду справи заявлено не було. Суд з власної ініціативи позбавлений права залучати до участі у справі належного відповідача.
З огляду на те, що позивач в тому числі й серед іншого, пред`явив позов до неналежного відповідача, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Положеннями статті 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Водночас статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Відтак, право на правничу допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права
Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати – це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Відповідно до ч.1 ст133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п.12 ст 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Під час розгляду справи третьою особою подано клопотання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ НВО «Чернігвеліткартопля» понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18400 грн. 
На підтвердження понесених витрат суду надано ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1161710 ( а.с 61), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ( а.с 109), договір №03/03/26/4 про надання правової допомоги від 03 березня 2026 року ( а.с 103-105), додаток №1 до договору №03/03/26/4 про надання правової допомоги від 03 березня 2026 року, яким погоджена сума правничої допомоги 18400 грн за складання та подання до суду пояснень, клопотань, та участі судовому засіданні ( а.с 106), рахунок на оплату №47 від 05 березня 2026 року ( а.с 107), платіжна інструкція №945, відповідно до якої внесена сума коштів 18400 грн на рахунок АО «Лігал Айк`ю Груп» ( а.с 108)
Під час судового розгляду представник позивача вважав, що підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні, так як п.12 ст 141 ЦПК України дозволяє стягувати витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги, а враховуючи те, що відповідач Седнівська селищна рада позиції з приводу предмету спору не висловила, підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні. 
Суд розглянувши документи, що підтверджують надання правничої допомоги ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля», беручи до уваги активну участь при розгляді справи та висловлення своєї позиції третьою особою, підготовку процесуальних документів під час розгляду справи що, призвело до понесення витратна правничу допомогу ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» з метою обстоювання позиції по справі, участь представника третьої особи - адвоката Матвійчук А.С. в судових засіданнях під час розгляду даної справи, зважаючи на приписи п.12 ст 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з позивача на користь третьої особи витрати на правничу допомогу . Розмір витрат на правничу допомогу, які понесені ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» становлять 18400 грн., вони є документально підтвердженими та такими, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи. Разом з тим, враховуючи принцип співмірності та справедливості, з урахуванням балансу між інтересами учасників судового провадження, суд важає за можливе стягнути понесені витрати на правничу допомогу з позивачки ОСОБА_1 на користь ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» в сумі 10000 грн. 
Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 13, 15, 16, 19, 76-78, 81, 133, 134, 141, 223,263- 265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» про визнання права власності на земельні частки (паї) у порядку спадкування – відмовити .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 
Відповідач: Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, код ЄДРПОУ 04412550, адреса місцезнаходження: 15522, Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Седнів, вул. Я. Лизогуба, буд.21 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, код ЄДРПОУ 39764881, адреса місцезнаходження: 14000, Чернігівська область, Чернігівський район, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд.11А,
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, код ЄДРПОУ 04061688, адреса місцезнаходження: 14027, Чернігівська область, Чернігівський район, м. Чернігів, вул. Шевченка, буд.48
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля», ЄДРПОУ 00497377, адреса місцезнаходження: 15522, Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Седнів, вул. Я. Лизогуба, буд.13

Суддя Т.В.Костюкова