ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року 
м. Чернівці
справа № 714/489/14
провадження 822/620/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,
за участю секретаря судового засідання Скулеби А.І.,
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», 
стягувач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2026 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Костишин Н.Я.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
11 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі – ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (далі – ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року у справі № 714/489/14-ц позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 730395 від 17 грудня 2007 року в розмірі 33 085 доларів США 75 центів та 52 098 гривень 39 копійок, а також судові витрати у розмірі 3 654 гривні.
08 квітня 2015 року Герцаївським районним судом Чернівецької області по справі № 714/489/14-ц видані виконавчі листи щодо кожного боржника.
30 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_I_6 за яким ПАТ «КБ «Надра» відступив ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 730395 від 17 грудня 2007 року.
Заявник просив замінити стягувача у виконавчих листах у справі № 714/489/14-ц з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника – ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2026 року заяву ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено.
Замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника - ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як такого, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором № GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги від 30 липня 2020 року у виконавчих листах від 08 квітня 2015 року по справі № 714/489/14-ц, які видані Герцаївським районним судом Чернівецької області.
Суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок правонаступництва, шляхом укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 730395 від 17 грудня 2007 року відбулась заміна стягувача по стягненню заборгованості за вказаним кредитним договором з ПАТ «КБ «Надра» на ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник Марусяк Віталій Степанович, діючи в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні заяви ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах – відмовити.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали неправильно застосував норми матеріального права.
Вказує на те, що строки для пред`явлення виконавчих документів, станом на день подання заяви про заміну стягувача, а саме 08 грудня 2025 року, є пропущеними. При цьому, заявником не подано заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа.
Акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції, в порушення принципу диспозитивності, з власної ініціативи наведено обґрунтування щодо не пропущення (поновлення) строків заявником. 
Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що строки пред`явлення виконавчих документів перервано. Аргументує це тим, що державний виконавець, не мав правових підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак останній не був позбавлений можливості оскаржити дії державного виконавця, повторно пред`явити виконавчі листи.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року у справі № 714/489/14-ц позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 730395 від 17 грудня 2007 року в розмірі 33 085 доларів США 75 центів та 52 098 гривень 39 копійок, а також судові витрати у розмірі 3 654 гривні.
Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року набрало законної сили.
08 квітня 2015 року Герцаївським районним судом Чернівецької області по справі № 714/489/14-ц видані виконавчі листи щодо кожного боржника, строком пред`явлення до виконання до 21 жовтня 2015 року.
Постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження № 47456381 від 08 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 . В подальшому, постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 26 червня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження № 52495421 від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 . В подальшому, постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 30 березня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
30 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_I_6 за яким ПАТ «КБ «Надра» відступив ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 730395 від 17 грудня 2007 року.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.
У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
Тобто, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012 (v018p710-12)).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012 (v011p710-12)). Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.
Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках заміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.
У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) зазначила, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але, разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством.
Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон України «Про виконавче провадження» передбачає таку можливість). Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, в силу другої частини цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.
За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.
Частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
У справі, що переглядається, судами встановлено, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року у справі № 714/489/14-ц позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 730395 від 17 грудня 2007 року в розмірі 33 085 доларів США 75 центів та 52 098 гривень 39 копійок, а також судові витрати у розмірі 3 654 гривні.
08 квітня 2015 року Герцаївським районним судом Чернівецької області по справі № 714/489/14-ц видані виконавчі листи щодо кожного боржника, строком пред`явлення до виконання до 21 жовтня 2015 року.
Постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження № 47456381 від 08 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 . В подальшому, постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 26 червня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження № 52495421 від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 . В подальшому, постановою державного виконавця Герцаївського РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 30 березня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на положення частини першої, п`ятої статті 12 Закону № 1404-VIII, трирічний строк пред`явлення цих виконавчих документів до виконання (з урахуванням переривання строку) сплив у жовтні 2020 року відповідно. Проте, як вбачається з матеріалів справи та відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, ані первісний кредитор, ані його правонаступник, у межах встановленого законом трирічного строку, повторно виконавчі листи до виконання не пред`являли.
Звернувшись у березні 2026 року до суду із вказаною заявою, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просило замінити сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство КБ «КБ «Надра» на його правонаступника «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчих документах по цивільній справі № 714/489/14 про стягнення боргу з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КБ «КБ «Надра».
Разом із тим, вимогу про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання товариство не заявляло.
Оскільки, станом на момент звернення до суду, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив, а питання про його поновлення не ставилося і, відповідно, судом не вирішувалося, заміна стягувача за таких обставин позбавлена процесуальної мети, оскільки не призведе до можливості реального виконання судового рішення.
Зазначене у повній мірі відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2025 року у справі № 686/18944/15 (провадження № 61-3338св25) та від 05 лютого 2025 року у справі №2-3843/11 (провадження № 61-5403св24).
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене вище, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, у задоволенні заяви відмовити. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє Марусяк Віталій Степанович, задовольнити.
Ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2026 року скасувати.
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчих листах, виданих Герцаївським районним судом Чернівецької області у справі №714/489/14-ц відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Дата складання повної постанови – 14 травня 2026 року.
Головуючий       М.І. Кулянда 
Судді:         О.О. Одинак 
Н.К. Височанська