ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року	справа № 380/305/25	

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд
у складі головуючої судді Андрусів У. Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Кліпацької Д. П. 
представниці відповідача Думич І. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАВТОН ГРУПП» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» (змінено найменування на ТОВ «КАВТОН ГРУПП») (далі – позивач, ТОВ «КАВТОН ГРУПП») пред`явило позов до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.09.2024 №39599/13-01-07-04 (форма «В4») та податкове повідомлення-рішення від 17.09.2024 №39601/13-01-07-04 (форма «ПС»).
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «КАВТОН ГРУПП» проведена контролюючим органом з істотним порушенням норм Податкового кодексу України (далі – ПК України), а податкові повідомлення-рішення, ухвалені за її результатами, є безпідставними та протиправними. Покликаючись на пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, стверджує, що відповідач фактично вийшов за межі предмета та обсягу перевірки, оскільки замість перевірки правильності формування показників декларації з податку на додану вартість за квітень 2024 року зосередився на дослідженні господарських операцій минулих податкових періодів і формальному статусі «ризиковості» контрагента, не встановивши жодної конкретної нереальної господарської операції, не ідентифікувавши податкові накладні, які нібито включені до податкового кредиту з порушенням вимог законодавства, та не навівши належного й обґрунтованого розрахунку зменшення від`ємного значення ПДВ у сумі 722489099 грн. Водночас усі податкові декларації та уточнюючі розрахунки позивача подані у встановленому законом порядку та прийняті контролюючим органом, не визнавалися неподаними чи такими, що містять порушення, а отже не могли бути проігноровані без дотримання передбаченої ПК України процедури. Також позивач наголошує, що застосування штрафної санкції за нібито ненадання документів здійснено без направлення належного та конкретизованого запиту, а складені з цього приводу акти мають формальний характер і виходять за межі предмета перевірки, що унеможливлює притягнення до відповідальності за п. 121.1 ст. 121 ПК України. Крім того, на переконання позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням установлених законом строків, що є самостійною підставою для їх скасування, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою судді від 13.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
30.01.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними й обґрунтованими, оскільки документальна позапланова перевірка ТОВ «КАВТОН ГРУПП» призначена та проведена з дотриманням вимог ПК України на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України у зв`язку з декларуванням платником від`ємного значення ПДВ у сумі, що перевищує 100 тис. грн. Контролюючий орган наголошує, що перевірка здійснювалася в межах її предмета – законності формування від`ємного значення ПДВ за квітень 2024 року, а всі процесуальні вимоги щодо прийняття наказів, повідомлення платника та строків проведення перевірки були дотримані. Звертає увагу, що позивач, будучи належним чином повідомленим про проведення перевірки, не надав до її завершення жодних первинних, бухгалтерських чи фінансових документів, які б підтверджували задекларовані показники податкової звітності, у зв`язку з чим відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України такі документи вважаються відсутніми на момент формування податкової звітності. За відсутності документального підтвердження реальності господарських операцій контролюючий орган правомірно здійснив аналіз податкової інформації, наявної в інформаційних базах ДПС, та дійшов висновку про завищення позивачем від`ємного значення ПДВ у сумі 722489099 грн. Крім того наголосив, що позивач перебував у статусі ризикового платника податку та здійснював операції з ризиковими контрагентами, що у сукупності з ненаданням первинних документів виключало можливість підтвердження реального руху товарів і правомірності формування податкового кредиту. З огляду на це, прийняття податкових повідомлень-рішень форми «В4» та «ПС», у тому числі застосування штрафної санкції за ненадання документів, відповідач вважає таким, що здійснене в межах повноважень, у спосіб та з підстав, визначених податковим законодавством, а доводи позивача – необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків акта перевірки.
07.02.2025 ТОВ «КАВТОН ГРУПП» подало до суду відповідь на відзив, у якому вказує, що доводи відповідача не спростовують підстав позову та не мають жодного належного доказового підтвердження. Позивач наголошує, що контролюючий орган не довів належного вручення наказу про проведення перевірки у спосіб, передбачений ст. 42 ПК України, а покликання відповідача на «вихід за місцезнаходженням платника податків» та акт про неможливість проведення перевірки не передбачені податковим законодавством і не можуть слугувати підставою для призначення позапланової невиїзної перевірки. Крім того, позивач заперечує твердження податкового органу про ненадання документів, зазначаючи, що відповідно до ст. 85 ПК України обов`язок платника надати документи виникає лише за наявності належного запиту з конкретним та вичерпним переліком таких документів, якого відповідач не направляв. Позивач також підкреслює, що предметом перевірки було виключно дослідження показників декларації з ПДВ за квітень 2024 року, тоді як контролюючий орган фактично зробив висновки щодо реальності господарських операцій та правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку, що не входило до меж перевірки за пп. 78.1.8 ПК України. На думку позивача, наявність зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних є самостійною та достатньою підставою для формування податкового кредиту, а можливі порушення з боку контрагентів або їх «ризиковість» не можуть покладатися на добросовісного платника податків за відсутності доказів його обізнаності чи узгодженості дій, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
11.02.2025 ГУ ДПС у Львівській області подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у якій наполягає на законності призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Відповідач зазначає, що перевірка призначена на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України у зв`язку з самостійним декларуванням позивачем від`ємного значення ПДВ у сумі 722489099 грн, а тому не потребувала попереднього направлення податкового запиту, як стверджує позивач, оскільки така вимога характерна для інших підстав перевірки. Податковий орган наголошує, що платнику належним чином направлено наказ та письмове повідомлення про проведення перевірки як поштовим відправленням, так і через електронний кабінет, а позивач, всупереч вимогам ст. 44 та 85 ПК України, не надав жодного документа, який підтверджує показники податкової декларації за квітень 2024 року. Відповідач також заперечує твердження про вихід за межі предмета перевірки, вказуючи, що дослідження від`ємного значення ПДВ з урахуванням показників попередніх звітних періодів прямо випливає зі змісту поданої декларації та відповідає межам перевірки за пп. 78.1.8 ПК України. Окремо податковий орган підкреслює, що наявність зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних не є самостійною та достатньою підставою для формування податкового кредиту без підтвердження реальності господарських операцій первинними документами, а їх ненадання прирівнюється до відсутності таких документів, що виключає правомірність задекларованого податкового результату. За таких обставин, на думку відповідача, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень, у спосіб та на підставах, визначених податковим законодавством, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
12.03.2025 ГУ ДПС у Львівській області подало клопотання про виклик свідків, зокрема директора ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» - ОСОБА_1 ; головного державного інспектора ГУ ДПС у Львівській області – Дуду Степана; головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС у Львівській області – Лобушкіну Ларису.
12.03.2025 відповідач подав до суду додаткові пояснення, у яких наголосив на правомірності своїх дій та законності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зазначаючи, що документальна позапланова перевірка позивача обумовлена самостійним декларуванням платником від`ємного значення ПДВ у сумі 722489099 грн, що відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України є безумовною підставою для здійснення податкового контролю. Відповідач вказує, що на момент видання наказу про проведення позапланової виїзної перевірки податковою та юридичною адресою позивача була адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі, за якою контролюючим органом фактично здійснено вихід, однак встановлено відсутність платника податків, що підтверджено актом про неможливість проведення перевірки. Податковий орган наголошує, що саме невиконання позивачем обов`язку перебувати за податковою адресою, забезпечити доступ посадових осіб ДПС та надати документи, необхідні для перевірки, унеможливило проведення виїзної перевірки, у зв`язку з чим прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Відповідач також обґрунтовує, що подальші дії щодо встановлення фактичного місцезнаходження позивача, аналіз договорів оренди, невідповідність дат та підписантів у наданих документах, а також відсутність реальних підстав користування приміщеннями підтверджують формальний характер заявлених доводів позивача та свідчать про ігнорування ним своїх податкових обов`язків. За таких обставин, на переконання відповідача, контролюючий орган діяв у межах наданих законом повноважень, дотримуючись вимог ПК України, а доводи позивача не спростовують законності прийняття наказів, акта перевірки та податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
09.04.2025 позивач подав додаткові пояснення, у яких наголосив, що відповідачем не додано жодних доказів, які підтверджують зміну керівника з 19.07.2024. Крім того вказав, що ГУ ДПС у Львівській області не наводить жодних міркувань щодо надання конкретного та вичерпного переліку документів, які відповідач запитав до перевірки, та підстави вважати документи ненаданими, оскільки відповідач не надає жодної правової позиції, як саме установчі документи позивача за 2024 рік впливають на формування від`ємного значення ПДВ за 2020-2022 роки, враховуючи, що відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
09.04.2025 позивачем подано до суду заперечення на клопотання ГУ ДПС у Львівській області про виклик у судове засідання у якості свідка директора ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» ОСОБА_1 . 
16.04.2025 ГУ ДПС у Львівській області подано клопотання про виклик свідка директора ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» - ОСОБА_1 . 
17.04.2025 ГУ ДПС у Львівській області подало до суду додаткові пояснення, за змістом яких відповідач наполягає на законності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та обґрунтованості висновків акта перевірки, зазначаючи, що позивачем безпідставно сформовано від`ємне значення ПДВ у сумі 722 489 099 грн без належного документального підтвердження реальності господарських операцій. Податковий орган також обґрунтовує, що від`ємне значення ПДВ сформовано за рахунок операцій попередніх періодів, при цьому за даними ЄРПН та звітів форми №1-ОТ встановлено істотні розбіжності між обсягами придбання, реалізації та залишків тютюнових виробів, а частина податкового кредиту сформована за незареєстрованими податковими накладними. Відповідач підкреслює, що наявність зареєстрованих податкових накладних сама по собі не є достатньою підставою для формування податкового кредиту без фактичного здійснення операцій та їх підтвердження первинними документами, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. За таких обставин податковий орган вважає, що позивач не довів правомірність декларування від`ємного значення ПДВ, перешкоджав проведенню податкового контролю та не виконав обов`язок щодо підтвердження задекларованих показників, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення є законними і підстав для задоволення позову не існує.
25.06.2025 ГУ ДПС у Львівській області подало до суду клопотання про витребування в АТ «ОЩАДБАНК», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Укрексімбанк», АТ «КОМІНБАНК» інформацію та документи, що стосуються відкритих ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» рахунків та проведення по них платежів у період 2021-2024 роки.
08.07.2025 позивач подав до суду заперечення на клопотання ГУ ДПС у Львівській області про витребування доказів. 
Ухвалами суду від 17.07.2025 витребувано від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Укрексімбанк», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Акціонерного товариства «КОМІНБАНК» інформацію та документи, що стосуються відкритих в ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» рахунків та проведення по них платежів у період 2021-2024 роки.
06.08.2025 на адресу суду надійшов лист АТ «ОЩАДБАНК» від 06.08.2025 №46/12-06/101928/2025 (вх.№14378ел.).
12.08.2025 на адресу суду надійшов лист АТ «Райффайзен Банк» від 05.08.2025 №81-15-9/9847-БТ (вх.№65755).
19.08.2025 на адресу суду надійшов лист АТ «КОМІНБАНК» № 04.9/1842/БТ від 15.08.2025 (вх.№67240).
Ухвалами суду від 24.06.2025, від 14.07.2025 забезпечено участь представниці позивача у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
15.09.2025 представницею ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» подано клопотання про припинення представництва Босянової Анни Сергіївни.
24.09.2025 відповідач подав до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що ТОВ «КАВТОН ГРУПП» фактично не здійснювало реальної господарської діяльності, а використовувалося як інструмент для формування неправомірного податкового кредиту та від`ємного значення ПДВ у сумі 722 489 099 грн, задекларованого за квітень 2024 року за рахунок операцій попередніх періодів. Податковий орган вказує, що такі операції мали виключно документальний характер, не супроводжувалися реальним рухом товарів і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, аналітичними даними ДПС та протоколами допитів осіб, які формально значилися керівниками і засновниками товариства та заперечили свою участь у його діяльності. Відповідач також наголошує на відсутності у позивача матеріально-технічної бази, трудових ресурсів, складських приміщень і транспорту, частій зміні керівництва та економічно необґрунтованій передачі корпоративних прав, що, на його переконання, свідчить про фіктивний характер діяльності підприємства. За таких обставин відповідач вважає, що позивач не довів правомірності формування від`ємного значення ПДВ, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та підстав для задоволення позову не має.
24.10.2025 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від ГУ ДПС у Львівській області. Позиція відповідача полягає в тому, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки після прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач здійснив істотні зміни реєстраційних даних, а саме змінив найменування з ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» на ТОВ «КАВТОН ГРУПП», юридичну адресу з м. Львова на м. Харків, керівника, засновника та бенефіціарного власника. Відповідач наголошує, що новий керівник і бенефіціар є особою, яка одночасно контролює значну кількість юридичних осіб, що у сукупності з відсутністю у товариства матеріально-технічної бази, трудових ресурсів, складських приміщень, транспорту та реальних договорів свідчить про фіктивний, схемний характер діяльності підприємства. За таких обставин податковий орган вважає, що позивач не довів реальність господарської діяльності та правомірність задекларованого від`ємного значення ПДВ, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Протокольною ухвалою від 30.10.2025 суд постановив змінити найменування позивача з ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ», на ТОВ «КАВТОН ГРУПП» та місцезнаходження з 79026,Україна, Львівська обл., місто Львів, вулиця Сахарова А. Академіка, будинок, 35, офіс 306, на 61166, Харківська обл., м. Харків, пр. Науки буд.36.
Протокольною ухвалою від 04.12.2025 задоволено клопотання про виклик свідків головного державного інспектора ГУ ДПС у Львівській області Дуди Степана та головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС у Львівській області Лобушкіної Лариси. У задоволенні клопотання про виклик директора ТОВ «КАВТОН ГРУПП» ОСОБА_1 відмовлено.
Протокольною ухвалою від 04.12.2025 підготовче провадження в адміністративній справі закрито та призначено судовий розгляд по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
У судовому засіданні представниця відповідача проти задоволення позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.
20.04.2026 оголошено скорочене рішення.
Заслухавши вступне слово представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ТОВ «КАВТОН ГРУПП» з 18.08.2020 перебуває на основному податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області. На підставі наявних у матеріалах справи доказів судом установлено, що до 13.05.2025 товариство мало статус платника податку на додану вартість.
ТОВ «КАВТОН ГРУПП» відповідно до ст. 49 ПК України подало до ГУ ДПС у Львівській області Декларацію з податку на додану вартість від 20.05.2024 № 9135832819 за квітень 2024 року, відповідно до якої позивачем задекларовано від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 722 489 099 грн. 
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.73.3 с.73, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України та на підставі наказу від 19.06.2024 № 3293-ПП Головним управлінням ДПС у Львівській області передбачено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТМ Перший Дім» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.
На підставі наказу від 19.06.2024 № 3293-ПП та направлень на проведення позапланової документальної виїзної перевірки від 19.06.2024 №6544, №6545 посадовими особами управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області 20 червня 2024 року здійснено вихід за податковою (юридичною) адресою ТОВ «ТМ Перший Дім»: 79024, Львівська область, Личаківський район, вул. Кукурудзяна, буд. 2, під час якого встановлено відсутність платника податків за зазначеним місцезнаходженням, у зв`язку з чим складено акт про неможливість проведення перевірки від 20.06.2024 №778/13-01-07-04/43759343.
ГУ ДПС у Львівській області відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.79, п.69.2 ст.69 ПК України прийнято наказ від 01.07.2024 № 3469-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ», яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.
Повідомленням від 01.07.2024 №519/6/13-01-07-04 ТОВ «Перший ДІМ» відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України повідомлено про факт проведення у приміщенні ГУ ДПС у Львівській області документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. У повідомленні зазначено, що платнику податків відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України слід забезпечити надання усіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, введення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконання вимог іншого законодавств, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. 
З огляду на те, що позивачем станом на 07.08.2024 та 14.08.2024 не надано документи, що підтверджують дані податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2024 року складено акти про ненадання документів від 07.08.2024 №1029/13-01-07-04/43759343, від 14.08.2024 №1077/13-01-07-04/43759343.
За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, складено акт від 14.08.2024 № 34423/13-01-07-04/43759343.
Висновки акта перевірки зроблені відповідно до наявної в інформаційних базах ДПС податкової інформації, яка зібрана станом на дату складання акту в рамках організації і проведення даної документальної невиїзної перевірки, у тому числі представлена платником податку.
На підставі акту перевірки від 14.08.2024 № 34423/13-01-07-04/43759343 відповідач прийняв податкові-повідомлення рішення від 17.09.2024 № 39599/13 01-07-04 (форма «В4») яким ГУ ДПС у Львівській області встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2024 на 722489099 грн, від 17.09.2024 № 39601/13 01-07-04 (форма «ПС»), яким ГУ ДПС у Львівській області на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 121.1 ст. 121 ПК України застосувало штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1020,00 грн.
Податкові повідомлення-рішення скеровано супровідним листом від 17.09.2024 №27437/6/13-01-07-04-17.
08.10.2024 позивач подав до Державної податкової служби України скаргу на оскаржувані податкові повідомлення-рішення, за результатом розгляду якої прийнято рішення від 05.12.2024, яким ППР ГУ ДПС у Львівській області від 17.09.2024 № 39599/13-01-07-04, № 39601/13-01-07-04 залишено без змін, а скаргу – без задоволення.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач пред`явив цей позов.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми законодавства України та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Такими показниками, зокрема, є отримані податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН.
Статтею 75 ПК України регламентовано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2. ст. 75 ПК України закріплено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до п.п. 78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
ТОВ «КАВТОН ГРУПП» відповідно до ст. 49 ПК України подано до ГУ ДПС у Львівській області Декларацію з податку на додану вартість від 20.05.2024 № 9135832819 за квітень 2024 року. Відповідно до даних поданої декларації судом встановлено, що позивачем задекларовано від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 722 489 099 грн. 
ГУ ДПС у Львівській області відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.79, п.69.2 ст.69 ПК України прийнято наказ від 01.07.2024 № 3469-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ», яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ТМ ПЕРШИЙ ДІМ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.
У позовній заяві позивач зазначає, що ГУ ДПС у Львівській області порушено порядок проведення позапланової документальної виїзної перевірки, а в подальшому безпідставно призначено позапланову документальну невиїзну перевірку. Оцінивши наведені позивачем доводи та подані на їх підтвердження докази, суд дійшов висновку, що такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи та не знайшли належного підтвердження з огляду на таке.
Відповідно до п. 78.4 ст.78 ПК України рішення про проведення документальної позапланової перевірки приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та оформлюється відповідним наказом.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.73.3 с.73, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п. 82.2 ст.82 ПК України та наказу ГУ ДПС у Львівській області від 19.06.2024 №3293-ПП призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТМ Перший Дім» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі сформованого з урахуванням від`ємного значення ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах.
На виконання зазначеного наказу та виданих направлень на проведення перевірки від 19.06.2024 №6544 та №6545 посадовими особами управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області 20 червня 2024 року здійснено вихід за податковою (юридичною) адресою ТОВ «КАВТОН ГРУПП»: 79024, Львівська область, Личаківський район, вул. Кукурудзяна, буд. 2, під час якого встановлено відсутність платника податків за зазначеним місцезнаходженням, у зв`язку з чим складено акт про неможливість проведення перевірки від 20.06.2024 №778/13-01-07-04/43759343.
Суд критично оцінює доводи щодо спростування встановлених обставин, оскільки відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України акт, складений посадовою особою контролюючого органу в межах повноважень, є належним доказом зафіксованих у ньому обставин. Встановлена під час виїзду відсутність платника податків за місцезнаходженням унеможливила проведення документальної перевірки та свідчить про невиконання обов`язків, передбачених п. 85.2 і 85.4 ст. 85 ПК України, при цьому Податковий кодекс не містить чітких вимог до форми акта про неможливість проведення перевірки, що унеможливлює визнання такого акта неналежним доказом з підстав формальних недоліків.
Крім того, доводи позивача спростовуються показаннями свідків - головного державного інспектора ГУ ДПС у Львівській області Дуди Степана та головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС у Львівській області Лобушкіної Лариси, які підтвердили, що під час виходу за адресою: 79024, Львівська область, Личаківський район, вул. Кукурудзяна, буд. 2 будь-які ознаки здійснення господарської діяльності ТОВ «КАВТОН ГРУПП» були відсутні, так само як і посадові особи цього підприємства.
Оцінюючи доводи позивача про те, що виїзд контролюючого органу здійснено за адресою, яка нібито не відповідала відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, суд зауважує, що згідно з п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи є її місцезнаходження, відомості про яке містяться у зазначеному Реєстрі.
Як убачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, до 19.07.2024 юридичною (податковою) адресою ТОВ «КАВТОН ГРУПП» («ТМ Перший Дім») була адреса: 79024, Львівська область, Личаківський район, вул. Кукурудзяна, буд. 2. За таких обставин суд дійшов висновку, що на момент прийняття наказу від 19.06.2024 №3293-ПП та здійснення виходу на перевірку контролюючий орган діяв у межах повноважень і здійснив виїзд за актуальною адресою платника податків, яка відповідала даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
Матеріалами справи підтверджується, що податковим органом вжито заходів для встановлення місцезнаходження посадових осіб ТОВ «КАВТОН ГРУПП», однак за інформацією Львівського районного управління поліції №1 ГУ НПУ у Львівській області встановити їх місцезнаходження не вдалося. Крім того, з листів власників нерухомого майна за адресою: 79024, м. Львів, вул. Кукурудзяна, буд. 2 вбачається, що з ТОВ «КАВТОН ГРУПП» («ТМ Перший Дім») договори оренди приміщень не укладалися, що підтверджує відсутність у товариства правових підстав перебування за цією адресою.
Суд також ураховує, що позивач не надав жодних належних і допустимих доказів здійснення реальної господарської діяльності або фактичного перебування за зазначеною юридичною адресою. За таких обставин покликання на формальні недоліки акту від 20.06.2024 №778/13-01-07-04/43759343 не спростовують встановлений факт відсутності товариства за місцезнаходженням, що підтверджується сукупністю наявних у справі доказів.
Суд, з урахуванням установлених обставин, погоджується із твердженнями відповідача, що проведення документальної позапланової виїзної перевірки не було реалізовано в повному обсязі з огляду на неналежне виконання платником податків своїх обов`язків, зокрема щодо отримання наказу про проведення перевірки та надання контролюючому органу документів, необхідних для її проведення, або письмових пояснень щодо причин їх відсутності. 
За таких умов ГУ ДПС у Львівській області, керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, а також п. 69.2 ст. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, прийнято наказ від 01.07.2024 №3469-ПП про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КАВТОН ГРУПП» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі сформованого з урахуванням від`ємного значення ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах.
Суд зазначає, що неможливість проведення ГУ ДПС у Львівській області позапланової документальної виїзної перевірки з підстав, передбачених п. 78.1 ст. 78 ПК України, не позбавляє контролюючий орган права на призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Відповідно до п. 79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови належного вручення платнику податків копії такого наказу і письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. На виконання зазначених вимог ГУ ДПС у Львівській області 01.07.2024 позивачу надіслано копію наказу №3469-ПП та письмове повідомлення від 01.07.2024 №519/6/13-01-07-04.
Оцінюючи доводи позивача щодо порушення контролюючим органом вимог п. 73.3 ст. 73 ПК України у зв`язку з відсутністю в акті перевірки відомостей про направлення податкового запиту, суд зазначає, що такі доводи не відповідають фактичним обставинам справи та нормам податкового законодавства. 
Як убачається з матеріалів справи, перевірка призначена та проведена на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, який не передбачає обов`язковості попереднього звернення контролюючого органу до платника податків із запитом та отримання відповіді на нього. Ототожнення позивачем підстав проведення перевірки, визначених пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, з підставами, передбаченими пп.78.1.1 цієї ж статті, є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.
Суд також відхиляє твердження позивача про обов`язок контролюючого органу повторно направляти запит про надання документів у разі їх ненадання, оскільки приписами ПК України такий обов`язок не встановлений. 
Відповідно до ст. 44 ПК України саме на платника податків покладено обов`язок зберігати та надавати документи, що підтверджують показники податкової звітності, а згідно зі статтею 85 цього Кодексу платник податків зобов`язаний забезпечити надання контролюючому органу всіх документів, необхідних для проведення перевірки.
Матеріалами справи підтверджується, що у письмовому повідомленні від 01.07.2024 №519/6/13-01-07-04, отриманому позивачем 10.07.2024, зазначено про необхідність забезпечити надання фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів бухгалтерського і податкового обліку, первинних та інших документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податків і зборів. За таких обставин суд доходить висновку, що контролюючий орган діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений ПК України, а доводи позивача щодо процедурних порушень при призначенні та проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки є необґрунтованими.
Суд установив, що предметом спірної документальної позапланової невиїзної перевірки від`ємне значення з податку на додану вартість, у тому числі сформоване з урахуванням від`ємного значення ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах, визначене позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.05.2024 №9135832819 за квітень 2024 року. 
Позивач, як одну із підстав позову вказує, що податкова перевірка була призначена на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України виключно у зв`язку з декларуванням від`ємного значення ПДВ за квітень 2024 року. Однак, на переконання позивача, контролюючий орган фактично вийшов за межі предмета перевірки, оскільки досліджував господарські операції за 2020– 2022 роки, аналізував зміну керівників, засновників, бенефіціарів, ознаки «фіктивності» підприємства та діяльність контрагентів, що не охоплюється межами перевірки, визначеними пп. 78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України.
Як убачається з матеріалів справи, позивач самостійно відобразив у зазначеній декларації суму від`ємного значення ПДВ у розмірі 722 489 099 грн, яка відповідно до Додатка №2 до Декларації сформована, зокрема, за рахунок показників попередніх податкових періодів з жовтня 2020 року по березень 2022 року. 
Проаналізувавши акт перевірки 14.08.2024 № 34423/13-01-07-04/43759343 судом встановлено, що ГУ ДПС у Львівській області досліджувалось виключно законність декларування зазначеного від`ємного значення ПДВ, що сформоване за рахунок показників попередніх податкових періодів з жовтня 2020 року по березень 2022 року, як того вимагає пп. 78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України. Заразом суд зазначає, що позивач ані у позовній заяві, ані у відповіді на відзив не навів жодних конкретних обставин, які б свідчили про вихід контролюючого органу за межі перевірки податкової декларації з ПДВ за квітень 2024 року.
Оцінюючи доводи позивача про те, що податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, є достатньою підставою для формування податкового кредиту, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані вести податковий та бухгалтерський облік на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та іншої передбаченої законом документації, а формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених такими документами, забороняється. Аналогічні вимоги випливають і з Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016, яким визначено склад та зміст податкової звітності з ПДВ.
Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено віднесення до податкового кредиту сум податків, сплачених/нарахованих у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів та надання послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); -ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
При цьому, п. 198.6 ст.198 ПК України визначає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/ послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 ПК України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 ПК України. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до ПК України.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачений ст. 200 ПК України, де вказано, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За змістом п. 200.2. ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 згаданої статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого згаданим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
У свою чергу п. 200.4. ст. 200 ПК України визначає, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 згаданої статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПК України в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.3 статті 200 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.3 статті 200 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Суд також зазначає, що п. 44.1 ст. 44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим згаданого пункту.
Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21. Відповідно до п. 6 розділу І Порядку №21 до податкової звітності з податку на додану вартість належать, зокрема, податкова декларація з податку на додану вартість з додатками.
Із змісту зазначених норм випливає, що платники податків не мають права на формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними (бухгалтерськими) документами, у тому числі на формування від`ємного значення ПДВ за рахунок таких показників.
Суд зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів, а також наявності податкових накладних, зареєстрованих контрагентами в Єдиному реєстрі податкових накладних, по яких поставка товару фактично не відбувалася або сплати грошових коштів за товар, що не постачався.
Виходячи з викладеного відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.
Суд у цьому контексті враховує правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 16.06.2020 в справі №400/987/19, згідно з якими наявність податкової накладної та факт реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є єдиною та достатньою підставою, яка надає право платнику ПДВ на віднесення сум сплаченого (нарахованого) ПДВ до податкового кредиту, оскільки таке право виникає за правилами приписів підпунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
При цьому платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (п.85.2 ст.85 ПК України) та не пов`язаний безпосередньо з оформленням будь-яких додаткових запитів. Таким чином, в силу вищевказаних законодавчих положень, обов`язок щодо надання до перевірки документів виникає в платника податків з моменту початку перевірки безвідносно до надання чи ненадання контролюючим органом в межах проведення перевірки відповідних запитів.
Тобто право платника податку на формування податкового кредиту перебуває у прямій залежності від підтвердження таких витрат розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, а також з фактом використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності. Надання таких документів згідно з п. 85.2 ст. 85 ПК України є обов`язком платника податків. Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 згаданої статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.05.2020 справа №826/27811/15, у якій суд виснував, що абз.1 п. 44.6 ст. 44 ПК України вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, та встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.
Також у постанові від 08.09.2019 справа №802/1069/13-а Верховний Суд зазначив, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого п. 85.2 ст. 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абз. 2 п. 44.7 ст. 44 ПК України, що прямо передбачено нормами п. 44.6 ст.44 ПК України.
Водночас матеріалами справи підтверджується, що на вимогу ГУ ДПС у Львівській області ТОВ «КАВТОН ГРУПП» не надало жодних документів, необхідних для підтвердження показників податкової декларації з ПДВ за квітень 2024 року, зокрема фінансової та статистичної звітності, регістрів бухгалтерського і податкового обліку, а також первинних документів, пов`язаних із нарахуванням та сплатою податків і зборів, про що контролюючим органом складено акти про ненадання документів від 07.08.2024 №1029/13-01-07-04/43759343, від 14.08.2024 №1077/13-01-07-04/43759343. Така поведінка платника свідчить про порушення вимог п. 44.1, 44.3, 44.5 та 44.6 ст.44 ПК України, що, у свою чергу, дає підстави для висновку про відсутність належного підтвердження реальності показників податкової звітності позивача.
Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст. 44 ПКУ строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим кодексом, – тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
В межах розгляду справи та аналізу наявних доказів суд бере до уваги, що податкова звітність підприємства не узгоджується з його фактичним фінансово-господарським станом і має внутрішні суперечності, оскільки за відсутності у товариства належних трудових ресурсів, основних засобів, складських приміщень, транспортних засобів, виробничої та матеріально-технічної інфраструктури, а також за наявності обставин, що свідчать про фактичну відсутність підприємства за юридичною (податковою) адресою, ним декларуються значні обсяги податкового кредиту та формується істотне від`ємне значення з податку на додану вартість. При цьому задекларовані показники не підтверджені належними первинними документами, а сформовані, по суті, на підставі формально складених та зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних без встановлення реального руху активів, фактичного товарообігу та економічного змісту відповідних операцій. Додатково суд звертає увагу, що податкова звітність позивача містить розбіжності між показниками придбання, зберігання та реалізації товарів, а також не забезпечує відстежуваності товарних потоків: відсутні підтверджені дані щодо фактичних залишків у значних обсягах, водночас декларуються операції, які за своїм масштабом об`єктивно потребують наявності складських приміщень, логістики, обліку руху товару та відповідних матеріальних ресурсів. Водночас, за відсутності документально підтверджених складських потужностей та реальних залишків товарно-матеріальних цінностей унеможливлюється обґрунтування як походження таких обсягів товару, так і його подальшого зберігання та відвантаження, що ставить під сумнів реальність задекларованих операцій.
Окремо суд враховує, що реалізація товару, яка за своєю природою повинна супроводжуватися виникненням податкових зобов`язань з ПДВ та складанням/реєстрацією податкових накладних у ЄРПН, не кореспондує з рухом коштів по банківських рахунках: надходження коштів, які мали б відображати оплату за реалізований товар, не підтверджені належним чином зареєстрованими податковими накладними, що свідчить про відсутність узгодженості між даними податкового обліку та фактичними фінансовими потоками. Така невідповідність між задекларованою реалізацією (або задекларованими залишками/ оборотами) та відсутністю належного підтвердження її податковими накладними в ЄРПН унеможливлює перевірку реальності операцій і свідчить про формальний характер відображення податкових показників.
Крім того, наявні у справі дані вказують на відсутність у підприємства трудових ресурсів, достатніх для здійснення заявлених обсягів діяльності. Декларування значного товарообігу за відсутності штатного персоналу (або за мінімальної кількості працівників), без документів щодо залучення сторонніх виконавців, без підтвердження фактичного виконання робіт/надання послуг, пов`язаних із прийманням, обробкою, пакуванням, зберіганням та відвантаженням продукції, є несумісним із реальним здійсненням господарських операцій у таких масштабах. За змістом матеріалів справи, підприємство також не підтвердило наявність логістичної складової: відсутні докази використання транспорту (власного чи залученого), договорів перевезення, документів обліку руху товарів, що є необхідними для підтвердження фактичного переміщення товарів у межах ланцюга постачання.
Суд також враховує обставини організаційного характеру, зокрема зміну керівництва, засновників та бенефіціарних власників, зміну реєстраційних даних (найменування та місцезнаходження), що у сукупності з відсутністю реальної інфраструктури та документального підтвердження операцій свідчить про відсутність стабільної управлінської та господарської моделі, притаманної підприємству, яке фактично здійснює діяльність. Така змінність управлінського складу й власників, разом із невиконанням обов`язку забезпечити надання документів для перевірки, не узгоджується з поведінкою добросовісного суб`єкта господарювання, який веде реальний бізнес та здатний підтвердити походження, рух і реалізацію товару.
За таких обставин суд дійшов висновку, що податкова звітність позивача має формальний характер та внутрішні суперечності, не відображає реального економічного змісту задекларованих господарських операцій і не підтверджена належними первинними документами, що свідчить про порушення вимог п. 44.1 ст.44 ПК України щодо обов`язку ведення податкового обліку на підставі первинних документів, а також приписів ст. 198 ПК України, відповідно до яких право на формування податкового кредиту виникає виключно за умови фактичного здійснення операцій з придбання товарів та/або послуг і їх належного документального підтвердження.
З огляду на викладене суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що з порушенням п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, а також п. 200.1 і 200.4 ст. 200 ПК України ТОВ «КАВТОН ГРУПП» безпідставно завищено суму від`ємного значення податку на додану вартість, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 податкової декларації), за декларацією з ПДВ за квітень 2024 року на суму 722 489 099 грн.
З урахуванням установлених у справі обставин та наданих доказів суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.09.2024 №39599/13-01-07-04 (форма «В4») та податкове повідомлення-рішення від 17.09.2024 №39601/13-01-07-04 (форма «ПС») прийняті з дотриманням вимог закону, є обґрунтованими та відповідають критеріям, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Судові витрати в силу приписів ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КАВТОН ГРУПП» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «КАВТОН ГРУПП» (місцезнаходження: пр. Науки, буд. 36, м. Харків, 61166; ЄДРПОУ 43759343).
Відповідач – Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79026; ЄДРПОУ 43968090).

Повне рішення складено 30.04.2026.

Суддя	Андрусів Уляна Богданівна