ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1487/26 Справа № 214/4921/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., апеляційну скаргу захисника Зайцева О.В., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Україна, проживаючого за адресою, АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 17 травня 2025 року, о 08 годині 14 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 330і», н/з НОМЕР_1 , рухався по просп. Миру, 29в, у м. Кривому Розі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова та координація рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився. БК 475600, 475612, 475237, службовий відеореєстратор. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення захисником Зайцевим О.В. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону. Вказує на відсутність факту керування транспортним засобом з боку ОСОБА_2 . Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги відеофайл, долучений стороною захисту до матеріалів справи,з якого чітко вбачається, що Пульчев сідав на пасажирське сидіння та не керував транспортним засобом.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, що на думку поліцейських та суду свідчить про порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, дані висновки є передчасними. 

Відповідальність за ст. 130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.
Чинне законодавство, зокрема, правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Суд першої інстанції визнав, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до відеозапису, який наданий як доказ вини ОСОБА_1 , взагалі не зафіксований факт зупинки транспортного засобу та відповідно факт керування останнім транспортним засобом BMW 330і, н/з НОМЕР_1 , що є обов`язковою складовою інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На відеозаписі зафіксовано лише факт спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими. При цьому видно, що ОСОБА_1 виходив з автомобіля з пасажирського сидіння та під час розмови заперечував факт керування транспортним засобом.

Крім того, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неналежного доказу у виді відеозапису зовнішньої камери відеоспостереження, долученого стороною захисту. 
Зазначений відеофайл визнається належним і допустимим доказом, оскільки він містить об`єктивні та достовірні дані, щодо відсутності факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом BMW 330і.
Крім того, з вказаного відеозапису чітко вбачається, що за кермом перебувала інша особа, яка за зовнішніми даними не схожа на ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не може бути достатнім для доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, з наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Зайцева О.В., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року відносно  ОСОБА_1  скасувати та закрити провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя