Справа №:521/16469/22
Номер провадження: 1-кп/521/464/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/16469/22 щодо:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема:
- вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, з застосуванням ст. 70 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; відповідно до ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.11.2022 року засудженого направлено для відбування покарання;
- вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2022 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, з застосуванням ст. 70 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі;
- вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2023 року за ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 – ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, з застосуванням ст.ст. 70, 72 КК України у вигляді 5 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ.
Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, який 15.03.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ.
Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, який 21.04.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, який 22.05.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ХІ.
Також, строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, який 15.08.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-ХІ.
13.10.2022 року приблизно о 08 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні спільного коридору гуртожитку, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Фабрична, 1/1, переслідуючи прямий умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його дії є непомітними як для власника майна так і для сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Ocean Navimaxx» вартістю 9400 гривень 67 копійок, належний ОСОБА_8 , який стояв у приміщенні спільного коридору гуртожитку, біля квартири АДРЕСА_2 .
Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 9400 гривень 67 копійок.
З приводу пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 заявив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України він не визнає, будь-яким майном ОСОБА_8 він не заволодівав, свідок ОСОБА_9 йому не відомий, причини його оговору свідком йому не відомі. 
Під час судового розгляду, проведеного з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, судом були досліджені докази, джерелом яких були показання свідка, процесуальні документи.
Під час судового розгляду цього кримінального провадження судом були досліджені показання свідка ОСОБА_9 , які були надані слідчому на стадії досудового розслідування з дотриманням положень п. 11 ст. 615 КПК України.
Допитаний 13.10.2022 року слідчим свідок ОСОБА_9 повідомив, що у нього у володінні перебуває велосипед, яким він не може нормально користуватися, оскільки у нього хворі коліна і йому важко ним керувати. З цієї причини він вирішив його продати біля ринку «Привіз» за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська. З цією метою, 12.10.2022 року він стояв за зазначеною адресою і намагався продати свій велосипед. Приблизно о 13 годині, точнішого часу він не пам`ятає, до нього підійшов невідомий раніше чоловік, який назвався ім`ям ОСОБА_10 . Він подивився на його велосипед, і сказав, що у нього є кращий велосипед, з електромотором, через який не потрібно крутити педалі, після чого запропонував його купити. Його зацікавила пропозиція ОСОБА_10 , але він одразу поставив умови, що він не згоден на купівлю будь-якого краденого майна і йому потрібний лише чесний продавець. У відповідь ОСОБА_10 сказав, що він реальний власник велосипеда і у нього є всі необхідні папери. ОСОБА_10 запропонував вартість 13 000 гривень, з якою він погодився. Далі ОСОБА_10 залишив свідку свій номер телефону « НОМЕР_1 » і запропонував зателефонувати ввечері і здійснити покупку його велосипеда, після чого пішов.
Того ж дня, приблизно о 18 годині 55 хвилин, він перебував за місцем проживання і йому надійшов дзвінок із вказаного номера. Він підняв трубку і ОСОБА_10 йому повідомив, що сьогодні йому не вдасться продати велосипед через домашні справи і запропонував зустрітися завтра, час він уточнить завтра під час дзвінка.
Наступного дня, 13.10.2322 року приблизно о 09 годині 17 хвилині йому зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що сьогодні все в силі і він ще подзвонить, коли буде готовий.
Приблизно об 11 годині 16 хвилин йому зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що чекає його біля магазину «Фокстрот» по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, на розі біля квіткового магазину.
Приблизно за півгодини він підійшов до вказаного місця, де перебував ОСОБА_10 . При ньому був велосипед зеленого кольору марки «Ocean Navimaxx» з елетромотором. Він попросив у ОСОБА_10 будь-які документи, що засвідчують його особу, а також документи на велосипед, на що він відповів, що після покупки протягом 20 хвилин все принесе. Він не погодився віддавати всю суму, на що ОСОБА_10 попросив залишити заставу у розмірі 2000 гривень. Він сказав, що це велика сума і вони зторгувалися до 1300 гривень.
Він віддав йому вказану суму, після чого залишився разом із велосипедом, чекати на ОСОБА_10 з документами, проте він так і не повернувся.
Після цього він звернувся до співробітників поліції, бо вважав, що цей велосипед викрадений. Після чого видав його співробітникам поліції у присутності понятих під відеозапис.
На питання слідчого, чи зможете він впізнати особу на ім`я ОСОБА_10 , яка 13.10.2022 року продала велосипед за фотознімками, він відповів, що впізнати ОСОБА_10 , який продав йому велосипед 13.10.2022 року з фотознімками він зможе, навів ознаки зовнішності: на вигляд 35-40 років, слов`янської зовнішності, коротко стрижений, тонкі брови, широкий ніс, темні очі широкі губи, кінці яких спрямовані вниз, відстовбурчені вуха.
Крім показань свідка сторони обвинувачення, судом були досліджені інші докази, зокрема:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №120221624700021159 від 13.10.2022 року, відповідно до якого слідчим були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення до реєстру та розпочато досудове розслідування;
- протокол прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 13.10.2022 року, згідно якого вона повідомила обставини викрадення належного їй велосипеда «Ocean Navimaxx»;
- протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 від 13.10.2022 року (з додатками), в ході якого було оглянуто приміщення, яке є місцем вчинення крадіжки;
- протокол огляду місця події біля будинку за адресою: АДРЕСА_4 від 13.10.2022 року (з додатками), згідно якого під час огляду громадянином ОСОБА_9 було добровільно виданий велосипед марки «Ocean Navimaxx»;
- протокол пред`явлення свідку ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2022 року (з додатками), відповідно до якого свідок вказав на фото з зображенням ОСОБА_6 , зазначивши що саме у цієї особи він придбав велосипед марки «Ocean Navimaxx» 13.10.2022;
- протокол огляду предмету від 13.10.2022 року, відповідно до якого слідчим був оглянутий велосипед марки «Ocean Navimaxx», вилучений в ході огляду події у свідка ОСОБА_9 і який є предметом крадіжки;
- постанова слідчого про визнання оглянутого ним велосипеда марки «Ocean Navimaxx» речовим доказом від 13.10.2022 року.
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки перелічені вище докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган. 
Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, згідно яких Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Аналіз вищенаведених доказів, у їх сукупності, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у таємному заволодінні майном ОСОБА_8 випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину при викладених у вироку обставинах доведена повністю.
Висновки суду про винуватість обвинуваченого в вчиненні крадіжки ґрунтуються перш за все на прямих доказах, якими є показання свідка ОСОБА_9 .
Відповідно до положень ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як убачається зі змісту ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.
Згідно п. 11 ст. 615 КПК України, показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
Під час розгляду кримінального провадження, судом були застосовані достатні заходи для виклику свідка ОСОБА_9 в судове засідання для безпосереднього допиту свідка учасниками судового провадження і реалізації ними своїх процесуальних прав. Разом із цим, як випливає з інформації, яка була надана до суду працівниками поліції за результатами виконання ухвали суду про привод свідка ОСОБА_9 , останній за зазначеною ним адресою не проживає і виїхав за межі України, що унеможливлює його допит у суді.
З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що допит свідка ОСОБА_9 здійснювався в умовах воєнного стану, хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації, слідчим було встановлено особу свідка на підставі наданої ним посвідки на право постійного проживання в Україні, копія якої долучена до матеріалів кримінальної справи, суд вважає, що відомості, які були отримані органом досудового розслідування в ході допиту свідка ОСОБА_9 можуть бути використані судом як допустимий доказ.
Оцінюючи показання свідка на предмет їх достовірності, суд виходить з того, що події свідок сприймав особисто, показання слідчому він надавав с усвідомленням своєї відповідальності за введення слідчого в оману, показання він надавав вільно, послідовно, логічно, без ознаків нещирості, на питання слідчого відповідав категорично. Суд також вважає, що показання свідка ОСОБА_9 співвідносяться з іншими доказами, визнаних судом належними та допустимими.
Крім того, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_9 не спростовані стороною захисту, та вважає що стороною захисту не надано будь-яких даних, які б негативно впливали на репутацію свідка чи свідчили про наявність неприязних відносин між ним та обвинуваченим, тобто були підставою для оговору обвинуваченого. Суд також вважає, що обвинуваченим не надано розумних пояснень про причини його оговору свідком ОСОБА_9 .
Оцінюючи позицію ОСОБА_6 , який заперечував вчинення ним будь-якого злочину при викладених в обвинувальному акті обставинах, суд сприймає таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.
Одночасно з оцінкою фактичних даних, які підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки, суд вважає за необхідне надати окрему оцінку послідовності показань ОСОБА_6 . Як убачається з досліджених під час судового розгляду документів, останній протягом всього досудового розслідування надавав визнавальні показання, що було враховано органом досудового розслідування і визнано пом`якшуючою покарання обставиною. При судовому розгляді кримінального провадження, ОСОБА_6 змінив свою позицію, заявивши про непричетність до вчинення злочину. При цьому обвинувачений не повідомив суду про наявність будь-яких відомостей чи обставин, які б могли слугувати обґрунтуванням поважності зміни своєї позиції щодо вчинення злочину. З огляду на зазначене, з урахуванням того, що показання обвинуваченого спростовуються сукупністю інших доказів, суд має достатні підстави для визнання показань обвинуваченого неправдивими, нещирими і сумнівними, метою яких є намагання ввести суд в оману задля уникнення кримінальної відповідальності.
Проаналізувавши доводи захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки. Суд також враховує, що при розгляді кримінального провадження у суді, стороною захисту не було надано будь-яких доказів (фактичних даних), які б спростовували версію обвинувачення чи могли слугувати підставою для визнання доказів сторони захисту переважними над доказами сторони обвинувачення.
Таким чином, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене ОСОБА_6 повторно, в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. 
Крім цього, при призначенні покарання суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 систематично притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнової спрямованості, які полягають у незаконному заволодінні чужим майном, вчинив черговий злочин в період невідбутого покарання за тотожний злочин, що у сукупності свідчить про тенденцію до продовження ним злочинної діяльності і небажання вставати на шлях виправлення. 
З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 злочину, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливо лише в умовах позбавлення волі.
Оскільки судом не встановлені обставини, які б свідчили про наявність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України, суд вважає неможливим призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України чи звільнення його від призначеного покарання з випробуванням.
Долю речових доказів суд вирішує з урахуванням положень ст. 100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп. 2 п. 4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 дій, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема встановивши ризик переховування обвинуваченого від суду у зв`язку із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку суду, належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначаючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_6 строку його попереднього ув`язнення, суд виходить з положень ст. 72 КК України, в редакції, яка діє на час ухвалення вироку, а також положень, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання, частково приєднати покарання, призначені вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2022 року та вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2023 року та призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2022 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 , рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати до строку призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі та рахувати його з 13.10.2022 року до дня набрання вироком законної сили чи до дня зміни чи скасування цього запобіжного заходу.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, в строк остаточного призначеного покарання за цим вироком, зарахувати строки відбутих ОСОБА_6 покарань за вироками Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2022 року та від 21.02.2023 року.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси від 17.10.2022 року, – скасувати.
Речовий доказ: велосипед марки «Ocean Navimaxx», - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_8 ..
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддя       ОСОБА_11