Справа № 337/740/26
Номер провадження 2/337/1000/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Котляра А.М., розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» про відшкодування моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
05.02.2026 адвокат Біліченко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказує, що позивач ОСОБА_1 у період з 2003 року по 2024 рік працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів підприємствах: 1. ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", стаж 06 років, 03 місяців; 2. ПрАТ ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» стаж 13 років, 09 місяців. 
Загальний стаж роботи Позивача на вказаних вище підприємствах Відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів - 20 років 00 місяців.
23.05.2024 року позивач звільнився з ПАТ"ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" (за власним бажанням), наразі не працює.
Позивачу встановлено професійні захворювання: «1. Хронічний пиловий бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, емфізема легень, ЛН 2 ст. (друга); 2. Хронічна правобічна попереково-крижова радикулопатія (L5-S1) в стадії нестійкої ремісії, помірний больовий, м`язево-тонічний синдроми; 3. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2 ст. (друга) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ».
Пунктами 17, 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.11.2025 року встановлено таке : «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (06 років 03 місяців), ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ( 13 років, 09 місяців). Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту – шум, хімічні фактори, важкість праці, тощо, фактичні показники яких значно перевищують нормативні».
Ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 внаслідок професійних захворювань складає 60 %, Позивач визнаний особою з інвалідністю 3 групи.
Вважає встановленим безумовний причинний зв`язок між виникненням у Позивача професійних захворювань та, як наслідок цього, втратою працездатності на 60 %, – і роботою на підприємствах Відповідачів. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавців Позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я (а саме отриманням професійного захворювання), яку позивач оцінює у 60 000 гривень та яка має бути стягнута з відповідачів пропорційно до стажу роботи позивача на цих підприємствах.
Просить суд:
- стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" на користь ОСОБА_1 одноразово грошову суму в розмірі 18 750 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені Позивачем судові витрати на правову допомогу 
- стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» на користь ОСОБА_1 одноразово грошову суму в розмірі 41 250 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені Позивачем судові витрати на правову допомогу.
20.02.2026 року представник відповідача ПрАТ «Дніпроспецсталь» Білик О.В. подала до суду відзив на позовну заяву та додаток до нього, в яких просила суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказала, що ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами праці та правами і обов`язками, включаючи право на пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах. Він з добровільною згодою працював у таких умовах, з власної ініціативи допускав погіршення свого здоров`я. На момент звільнення з підприємства стан його здоров`я був задовільний. Роботодавець забезпечував регулярні медичні огляди працівників згідно з вимогами законодавства. Не допущено жодного порушення щодо медичних оглядів чи їх проведення. Доводи позивача щодо моральних страждань є безпідставними, оскільки він не довів перебування його на стаціонарному лікуванні, обов`язок відшкодування витрат на лікування покладається на Фонд соціального страхування, не підтверджені зміни в організації життя. Тому наявність захворювання не є підставою наявності моральної шкоди. Просить суд врахувати складний фінансовий стан підприємства. Також просила суд врахувати, що ОСОБА_1 в якості компенсації за роботу у важких та шкідливих умовах отримував доплати до заробітної плати та додаткові відпустки. 
23.02.2026 року представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» Ніколенко М.М. подав до суду відзив, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити. ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами праці, погодився на них. Обізнаний про шкідливі фактори, щороку проходив періодичні медичні огляди. Протягом роботи на підприємстві та при звільненні були відсутні докази наявності у нього професійних захворювань. В процесі трудової діяльності ОСОБА_1 був забезпечений санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм. При прийомі на роботу Позивач була ознайомлений з умовами праці, що умови праці є важкими та шкідливими. Позивач погодився з даними умовами праці. ПАТ «Запоріжсталь» отримувало відповідні медичні висновки про придатність Позивача для виконання дорученої йому роботи і, відповідно, не мало правових підстав для відсторонення Позивача від роботи у зв`язку з невідповідністю його виконуваній роботі за станом здоров`я. стан здоров`я Позивача обумовлений його власними діями/ бездіяльністю, а такі причини виникнення професійного захворювання у неї як відсутність правових підстав для переведення на іншу роботу через відсутність скарг у Позивача на стан здоров`я під час проходження нею періодичних медичних оглядів не залежать від Відповідача 1. Позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності Позивача вбачаємо його власні дії /бездіяльність. Позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та не визначено, які саме дії/бездіяльність з боку ПАТ «Запоріжсталь» призвели до моральних страждань Позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Розмір заявленої моральної шкоди у сумі 18 500,00 грн. є завищеним та таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості.
25.02.2026 року представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав відповідь на відзив, в якій вважає заперечення представника відповідача ПАТ «Запоріжсталь» безпідставними, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Також, просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжсталь» на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3437,50 грн.
25.02.2026 року представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав відповідь на відзив, в якій вважає заперечення представника відповідача ПрАТ «Дніпроспецсталь» безпідставними, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Також, просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «Дніпроспецсталь» на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7562,50 грн.
27.02.2026 року представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» Ніколенко М.М. подав до суду заперечення, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити, зменшити вартість витрат на правничу допомогу.
02.03.2026 року представник відповідача ПрАТ «Дніпроспецсталь» Білик О.В. подала до суду заперечення, в якому просила суд у задоволенні позову відмовити, зменшити вартість витрат на правничу допомогу.
16.03.2026 року представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав до суду свої письмові пояснення у справі. 

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
09.02.2026 суддя відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами по справі склались правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 2003 року по 2024 рік працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів підприємствах: 
1. ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", стаж 06 років, 03 місяців; 
2. ПрАТ ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» стаж 13 років, 09 місяців.
Загальний стаж роботи Позивача на вказаних вище підприємствах Відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів - 20 років 00 місяців. 
23.05.2024 року Позивач звільнився з ПАТ «Запоріжсталь» за ст. 38 КЗпП України, наразі не працює. 
Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 24.09.2025 року, №11/50, виданим «Університетською клінікою Національного медичного університету імені О.О. Богомольця» (м. Київ) Позивачу встановлено професійні захворювання: «1. Хронічний пиловий бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, емфізема легень, ЛН 2 ст. (друга); 2. Хронічна правобічна попереково-крижова радикулопатія (L5-S1) в стадії нестійкої ремісії, помірний больовий, м`язево-тонічний синдроми; 3. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2 ст. (друга) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.». 
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.11.2025 року (Форма П-4): 
Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 24.09.2025 року.
Пунктами 17, 18 цього Акту встановлено таке : «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (06 років 03 місяців), ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ( 13 років, 09 місяців). Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту – шум, хімічні фактори, важкість праці, тощо, фактичні показники яких значно перевищують нормативні».
В пунктах Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 05.07.2024 року також зазначений: перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів на робочих місцях Позивача, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу, де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у одній колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів.
Згідно пунктів 16, 17.1.6., 17.2.3., 17.2.4. Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за № 52/26/45/В (рішення від 07.01.2026 р. № 52/26/45/Р , складеному у КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ ЕКСТРЕНОЇ ТА ШВИДКОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ) ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 60 (шістдесят) %, Позивач визнаний особою з інвалідністю 3 групи.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Згідно зі ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Згідно ст.158 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо.
Аналогічні вимоги передбачені ст. 21 Закону України «Про охорону праці».
Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно з ч.8 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У пункт 1 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Це також підтверджується Постановою Великої Палати ВС від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц. 
Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. (ч. 2 цієї норми) - Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.
За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. 
У п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що: «ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю».
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 
Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 в період тривалого виконання роботи на підприємствах відповідачів, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 60%. 
Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «Запоріжсталь» та ПрАТ «Дніпроспецсталь».
Посилання представників відповідачів на те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодився на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та її обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язок виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє їх від відповідальності за їх невиконання.
При цьому, суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.
Доводи представника відповідача про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.
Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у неї хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.
Обставини справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.
Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, в результаті чого ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 60%. На теперішній час змінився стан та якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань.
Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.
Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 60 000 грн.
ОСОБА_1 працював на ПАТ «Запоріжсталь» 75 місяців (31,25 % від загального стажу), а на ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» 165 місяців (68,75% від загального стажу). 
Суд вважає, що сума моральної шкоди має бути розподілена між відповідачами пропорційно до часу роботи на підприємствах. 
Отже, стягненню з відповідача ПАТ «Запоріжсталь» підлягає сума моральної шкоди в розмірі 18750 грн. (31,25% від 60 000 грн.).
Стягненню з відповідача ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» підлягає сума моральної шкоди в розмірі 41250 грн. (68,75% від 60 000 грн.).
При ухваленні рішення суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Так, п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом.
За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.
Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21.
Отже, суд прийшов до висновку щодо стягнення суми моральної шкоду без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Судові витрати. 
При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить із наступного. 
Судовий збір, від якого був звільнений позивач, складає 1331,20 гривень. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.
На підставі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивач ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Біліченком О.О. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 02.10.2025, акту приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 25.02.2026, позивач сплатив адвокату 11 000 гривень. 
Суд вважає, що роботи, виконані адвокатом, відповідають процесуальним діям, які були здійснені в ході розгляду справи, тому суд відхиляє заперечення з боку представників відповідачів щодо їх розміру, а тому сума витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень підлягає стягненню з відповідачів.
Суд покладає судові витрати на відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 – задовольнити. 
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 18 750 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування податків та інших обов`язкових платежів та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3437 гривень 50 копійок, а всього стягнути 22 187 гривень 50 копійок.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 41 250 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування податків та інших обов`язкових платежів та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7562 гривень 50 копійок, а всього стягнути 48 812 гривень 50 копійок.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір в сумі 416 гривень.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на користь держави судовий збір в сумі 915 гривень 20 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення. 

Повне найменування або ім`я сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: публічне акціонерне товариство «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, ЄДРПОУ 00191230.
Відповідач: публічне акціонерне товариство «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА», адреса: 69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 81, ЄДРПОУ 00186536

Суддя:            А.М. Котляр