Справа № 569/24843/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

26 травня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді Балацької О.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кулікович Д.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий зміст позовних вимог.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 132 761 грн. 82 коп., а також судові витрати. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 вересня 2023 року відповідач, керуючи автомобілем «Ford» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у позивача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР215549752. Постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 та 130 КУпАП, зокрема у залишенні місця ДТП та керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння. Після звернення потерпілої особи та подання необхідних документів позивачем було складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 132 761 грн 82 коп. Посилаючись на положення ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач зазначає, що після виплати страхового відшкодування до страховика перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, оскільки відповідач самовільно залишив місце пригоди та перебував у стані сп`яніння. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування та понесені судові витрати.
ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18 листопада 2025 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 36-37)
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 45-46)
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. Подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без участі представника позивача. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39-40, 42-43, 48-49, 51-52) У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації.
Відзиву із запереченнями на позовну заяву відповідач не надав.
Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило.
Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та докази.

Судом встановлено, що 15 вересня 2023 року за участю транспортного засобу марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано механічних пошкоджень транспортним засобам учасників ДТП.
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована у ТОВ «Страхова Компанія «Гардіан» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР215549752, копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до постанов Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2023 року та 24 листопада 2023 року у справі про адміністративні правопорушення, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ст. 130 КУпАП, а саме у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, залишенні місця ДТП та керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Постанови суду набрали законної сили, доказів її скасування матеріали справи не містять. (а.с. 15, 19) 
Після настання страхового випадку потерпіла особа звернулася до позивача із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідні документи для врегулювання страхового випадку. На підставі поданих документів, а також проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, позивачем було складено страховий акт та визначено розмір матеріального збитку.
Згідно зі страховим актом ТОВ «Страхова Компанія «Гардіан» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 132 761 грн 82 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями страхового акта та платіжних документів.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у межах фактичних витрат. Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Також відповідно до підпунктів «а», «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки матеріалами справи підтверджується факт виплати позивачем страхового відшкодування, а також встановлено, що відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та залишив місце ДТП, суд дійшов висновку про наявність у позивача права регресної вимоги до відповідача.
Доказів відшкодування відповідачем завданої шкоди у добровільному порядку матеріали справи не містять.
ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист.
У постанові від 04 липня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована у встановленому законом порядку. Зазначені обставини підтверджуються постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2023 року та 24 листопада 2023 року, які набрали законної сили.
Факт здійснення ТОВ «СК «Гардіан» виплати потерпілому у розмірі 132 761 грн. 82 коп. підтверджується матеріалами справи, зокрема платіжним дорученням № 379882 від 07.12.2023.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
За практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 752/18470/16-ц, провадження № 61-48409св18).
Суд зазначає, що відповідачем не спростованообставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування завданої шкоди чи безпідставності здійснення виплати.
Натомість подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., згідно платіжної інструкції № 250727 від 12.11.2025 (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 10, 76, 95, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, статтями 1166, 1187, 1172, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» суму відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 132 761 (сто тридцять дві тисячі сімсот шістдесят одна) гривня 82 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» судові витрати у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 26 травня 2026 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан», місцезнаходження: вул. Саксаганського буд. 96, м. Київ, 01032, ЄДРПОУ 35417298;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , знятий з реєстрації 29.01.2025, РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя   Ольга БАЛАЦЬКА