РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2026
Справа № 522/7069/25-Е
Провадження № 2/522/151/26
Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - суддя Ярема Х.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консалт»
до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:
03.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Бредекс Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 
Позивач, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд:
- стягнути солідарно заборгованість 64 971 грн. за кредитним договором № 83 від 14.09.2021.
28.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
31.07.2025 відповідач ОСОБА_2 подала відзив.
06.08.2025 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог.
23.08.2025 позивач подав позовну заяву із зменшеними позовними вимогами.
01.09.2025 судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог.
05.02.2026 залучено до участі у справі правонаступника позивача – ТОВ «Фірма Консалт».
Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 14.09.2021 між TOB «ФК «Марин-Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого йому надано в кредит кошти, які він зобов`язався повернути та сплатити відсотки. Поручителем кредитних зобов`язань виступила ОСОБА_2 . Відповідачі свої зобов`язання за договором не виконали. 10.10.2023 між TOB «ФК «Марин-Фінанс» та ТОВ «ФК «Бредекс Фінанс» укладено договір факторингу за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Станом на 19.03.2025 заборгованість становить 195 717,26 грн. Однак у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі по мобілізації пеня та проценти не нараховуються, а сума боргу становить основний борг - 32 163,86 грн., який позивач множить на коєфіцієнт 2.02 валютних ризиків, що передбачено умовами Договору. 19.01.2026 між ТОВ «ФК «Бредекс Фінанс» та ТОВ Фірма Консалт» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким передано право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Договором.
Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує. Посилається на неправомірність нарахування відсотків ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, а її порука припинена на дату подання позову. 
Судом встановлено такі обставини справи.
14.09.2021 між TOB «ФК «Марин-Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №0000050, за умовами якого позичальнику в кредит надано 101 429,60 грн. строком на 6 місяців до 14.03.2022, які він зобов`язався повернути, сплатити 12% річних. Строк дії договору до повного повернення позичальником заборгованості (п.9.4 Договору), при продовженні строку дії Договору сторони підписують додатковий договір (п. 9.7 Договору).
Зміни до Договору вносяться лише шляхом укладення Додаткової угоди (п. 9.5 Договору).
15.09.2021 між TOB «ФК «Марин-Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №1 до Договору про споживчий кредит №0000050. За умовами Додаткового договору розмір річних збільшено до 36% (п. 2 Додаткового договору).
Згідно п.5 Додатково договору сторони доповнили основний Договір пунктом 5.16 яким ввели при розрахунках між сторонами валютний ризик – відносний показник, за рахунок якого сторони домовилися узяти на себе відповідний валютний ризик відхилення в майбутньому курсу іноземної валюти (долар США, який склав на дату підписання договору 26.692 грн. за один долар США) відносно курсу національної валюти (гривня), та затвердили формулу його розрахунку.
14.09.2021 з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором між TOB «ФК «Марин-Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Пунктом 4.2 договору поруки визначено, що його дія припиняється після повного погашення заборгованості за кредитним договором.
14.09.2021 ОСОБА_2 заявою надала згоду на збільшення обсягу її відповідальності у разі зміни основного зоьбов`язання. 
10.10.2023 ТОВ «ФК Бредекс Фінанс» (Фактор) та ТОВ «ФК Марин-Фінанс» (Клієнт) уклали Договір факторингу №01 за умовами якого Фактор прийняв права грошової вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 (поручитель ОСОБА_2 ) на суму боргу 57 284,14 грн.
За розрахунком позивача станом на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кредитним договором №0000050 мають заборгованість: 195 717,26 грн. (64 971 грн. – основний борг (32 163,86 залишок боргу помножений на коєфіцієнт 2.02); 130 746,26 грн. – борг за відсотками).
19.01.2026 між ТОВ «ФК «Бредекс Фінанс» та ТОВ Фірма «Консалт» укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) №1, яким ТОВ «ФК «Бредекс Фінанс» відступило на користь ТОВ Фірма «Консалт» право грошової вимоги за договором споживчого кредиту №0000050 від 14.09.2021 до ОСОБА_1 , враховуючи договір поруки від 14.09.2021, укладений між ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» та ОСОБА_2 , що були передані ТОВ «ФК «Бредекс Фінанс» на підставі Договору факторингу №01 від 10.10.2023. 
Висновки суду.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
При цьому, згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України.
Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
ТОВ Фірма «Консалт» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки «ФК «Бредекс Фінанс» передало йому право вимоги за вищевказаним кредитним договором, які в свою чергу отримало від ТОВ «ФК «Марин-Фінанс».
Отже, ТОВ Фірма «Консалт» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договори факторингу не визнані судовим рішенням недійсними, вказані договори на підставі ст. 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).
Відповідачі були вільними в укладанні зазначеного кредитного договору та договору поруки, були обізнаними з умовами кредитування, не заперечують отримання кредитних коштів.
Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. 
За договором поруки, строк дії цього договору до повного погашення заборгованості за кредитним договором (п.4.2 договору поруки). 
Строк виконання основного зобов`язання визначений 14.03.2022 (п. 1.2 кредитного договору).
Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦКУ України (який був чинний станом на дату звернення позивача до суду), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України станом на дату звернення позивача до суду був зупинений, а тому порука ОСОБА_2 не була припиненою.
Отже, вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту (залишком кредиту) 32 163,86 грн. підлягають задоволенню.
Щодо застосування передбаченого п. 5.16 Договору коєфіцієнту валютний ризик, то цей пункт Договору фактично передбачає збільшення відповідальності боржника у разі зміни курсу іноземної валюти (долар США) відносно курсу національної валюти (гривня), що суд розцінює як застосування прихованого індексу інфляції.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦКУ України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, нарахування індексу інфляції, а відповідно і застосування коєфіцієнту валютного ризику, після 23.02.2022 є неправомірним, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консалт» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консалт» (ЄДРПОУ 31277695) заборгованість 32 163,86 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консалт» судовий збір 1 199,20 гривень в рівних частинах по 599,60 гривень з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ярема Х.С.