ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4540/26 Справа № 208/9158/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подкопаєва І.А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:    головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М.
за участю секретаря – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 
на заочне рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 06 січня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 06.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 6249138 про надання споживчого кредиту (далі – Договір) в електронній формі. За умовами договору відповідач отримав кошти у сумі 8 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % в день строком на 360 днів (до 01.01.2024). Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконав, станом на 24.09.2023 виникла заборгованість у сумі 22 328,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 8 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах за період з 06.01.2023 по 24.09.2023 – 14 328,00 грн. 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» був укладений Договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржника. Позивач на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту та Договору факторингу нарахував проценти за користування кредитом за період з 25.09.2023 по 01.01.2024 року у сумі 15 760,8 гривень. В зв`язку із невиконанням Позичальником своїх зобов`язань зі сплати коштів в повному обсязі та набуттям позивачем права грошової вимоги за вказаним боргом, Позивач просить стягнути суму заборгованості з Позичальника в судовому порядку, а також в порядку статті 265 ЦПК України зазначити в рішенні суду про стягнення з Відповідача інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення суду. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» доказів, які містять банківську таємницю (а.с.1-10).

Заочним рішенням Заводського районного суду міста Кам`янського від 06 січня 2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості за Договором № 6249138 про надання споживчого кредиту від 06.01.2023 у сумі 22 328,00 грн., з яких: 8 000,00 грн – основна сума заборгованості за тілом кредиту, 14 328,00 грн – заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір у сумі 1 420,01 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 862,00 грн. (а.с.120-124).

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме: стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 38 088,80 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8 000,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором за період з 06.01.2023 року по 24.09.2023 року - 14 328,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 99 календарних днів за період з 25.09.2023 року по 014.01.2024 року — 15 760,80 грн., в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) – s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С – сума основного боргу; 3 – 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. – кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» сплачений судовий збір 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8 000,00 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Суд фактично встановив факт укладення договору про надання споживчого кредиту, проте на інших умовах, а саме щодо нарахування відсотків. Відповідно до умов договору факторингу, укладеного між позивачем та первісним кредитором, позивач набув усі права вимоги за основним зобов`язанням, включаючи як вже існуючу заборгованість, так і майбутню вимогу, яка передбачена договором. Оскільки договором факторингу прямо передбачено право позивача на отримання майбутньої вимоги, а також на нарахування відсотків у разі прострочення оплати, нарахування відсотків з 25.09.2023 року по 01.01.2024 року є законним та обґрунтованим. В межах строку дії Договору, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.09.2023 року по 01.01.2024 року (99 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 15 760,80 грн., виходячи з наступного розрахунку: 8000 грн * 1,99% = 159,2 грн*99 календарних дні = 15 760,80 грн. Судом не надано належної оцінки доказам (жодної оцінки), а саме тому, що в даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором (а.с.128-135).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині залишених без задоволення вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється. 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був підписаний Договір про надання споживчого кредиту № 6249138 від 06.01.2023 (далі - Договір) шляхом використання одноразового ідентифікатора С5649 (а.с. 60 - 62).
Відповідно до п. 1.2 Розділу 1 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Сума кредиту складає 8000 гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього Договору(п.п. 1.3 - 1.5 Розділу 1 Договору).
Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Дата надання кредиту: 06.01.2023 року або 07.01.2023 року (п. 2.2 Розділу 2 Договору).
Проценти, що нараховуються за цим Договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Розділу 3 Договору).
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит тіло кредиту становить 8 000 грн, проценти за користування кредитом за період з 06.01.2023 по 01.01.2024 – 52 560 грн. Загальна вартість кредиту – 60 560,00 гривень (а.с. 63).
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кошти в розмірі 8 000,00 гривень шляхом їх перерахування на картковий банківський рахунок клієнта, зазначений в договорі, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» за вих. № 20231010-6 від 10.10.2023 (а.с. 20), листом АТ КБ «ПриватБанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-251017/41292 від 24.10.2025 (а.с. 104).
Позичальник свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами у встановлений договором строк та на дату розгляду справи судом не виконав.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у сумі 22 328,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 8 000,00 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 06.01.2023 по 24.09.2023 – 14 328,00 грн (а.с. 41 - 47).
25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був укладений Договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до п. 1.1 Розділу 1 якого Фактор (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт (ТОВ «Авентус Україна») відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за пропущення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.
Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому – передачі Реєстру Боржників згідно з Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому – передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною Договору (п. 2.2 Розділу 2 Договору).
Договір факторингу визначає Право Вимоги як право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) Заборгованостей з Боржників, які виникли на підставі кредитних договорів; Заборгованість – це грошові зобов`язання Боржників перед Клієнтом, що містяться у Реєстрі Боржників, які належать до сплати Клієнту Боржниками у зв`язку з наданими кредитами (а.с. 74 -78).
Відповідно до Акта приймання – передачі Реєстру Боржників від 25.09.2023 року до Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 10782, після чого від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей (а.с. 78, зворотній бік).
За відступлення права Вимоги Фактор сплатив Клієнту фінансування відступлення, що підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті №№ 1079 - 1083 від 29.09.2023 (а.с. 33 - 35).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників (Додаток № 1) до Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року Клієнт ТОВ «Авентус Україна» відступило Факторові ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Право вимоги до ОСОБА_1 на стягнення заборгованості за кредитним договором № 6249138 в сумі 22 328,00 грн., із яких: сума заборгованості по тілу кредита 8 000,00 гривень, сума заборгованості за відсотками 14 328,00 гривень; кількість днів прострочення виконання – 232 днів (а.с. 54).
На підставі рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ 44559822) від 25.11.2024 року Товариство змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 19, 27, 70 -73).
З наданого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що Позивач здійснив нарахування заборгованості, а саме процентів за користування кредитними коштами, за період з 25.09.2023 по 01.01.2024 у сумі 15 760,8 грн (а.с. 48 — 50).
Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 38 088,8 гривень, з яких: тіло кредиту – 8000,00 грн, проценти за користування кредитом, нараховані Позикодавцем, за період з 06.01.2023 по 24.09.2023 – 14 328,00 гривень, проценти за користування кредитом, нараховані Новим Кредитором (Фактором), за період з 25.09.2023 по 01.01.2024 – 15 760,8 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «Авентус Україна» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з ОСОБА_1 , та позивачем доведено факт перерахування грошових коштів у сумі 8 000 грн. на рахунок відповідача, у зв`язку із чим дійшов до висновку, що стягненню підлягає сума заборгованості у розмірі 22 328,00 грн., яка складається: 8 000,00 ні грн. - заборгованості за тілом кредиту; 14 328,00 грн. - заборгованості за відсотками, які нараховані первісним кредитором за період з 06.01.2023 року по 24.09.2023 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованих позивачем відсотків за період з 25.09.2023 року по 01.01.2024 року, суд 1 інстанції виходив з того, що договір факторингу, укладений між Первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та Фактором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», що змінив найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», не передбачає перехід права майбутньої грошової вимоги до Відповідача, в тому числі і права нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 25.09.2023 року (дати укладення Договору факторингу) до 01.01.2024 року (дати закінчення строку кредитування).
Крім того, місцевий суд вважав, що не підлягає задоволенню вимога позивача про надання вказівки/роз`яснення органу примусового виконання рішення суду на подальше нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат, оскільки кредитні відносини між сторонами у справі виникли у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, а відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Із вказаними висновками колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Так, відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (частина 1 статті 513 ЦК України).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події (частини перша, друга статті 1078 ЦК України).
З системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства випливає, що обсяг прав та обов`язків, що передаються Фактору, визначаються договором факторингу, і до них може належати право грошової вимоги щодо наявної та/або майбутньої вимоги.

Як випливає зі змісту Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, правом вимоги, що передається Фактору за договором, є право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) Заборгованостей з Боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.

В свою чергу, заборгованість – це грошові зобов`язання Боржників перед Клієнтом, що містяться у Реєстрі Боржників, які належать до сплати Клієнту Боржниками у зв`язку з наданими кредитами.

З наданого Реєстру боржників, що є невід`ємною частиною Договору факторингу, слідує, що Клієнт передав Фактору право грошової вимоги до Відповідача на суму заборгованості за кредитним договором у сумі 22 328,00 гривень, з яких: тіло кредиту – 8 000 гривень, проценти за користування кредитними коштами – 14 328,00 гривень.

Договір факторингу, укладений між Первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та Фактором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», що змінив найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», не передбачає перехід права майбутньої грошової вимоги до Відповідача, в тому числі і права нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 25.09.2023 року (дати укладення Договору факторингу) до 01.01.2024 року (дати закінчення строку кредитування).

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1 інстанції, що позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 25.09.2023 по 01.01.2024 року, що нараховані Фактором на суму заборгованості, у сумі 15 760,80 грн є незаконними та необґрунтованими, а тому не підлягаються задоволенню.

Щодо вимоги про нарахування інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення суду на підставі статті 265 ЦПК України, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною десятою статті 265 ЦПК України визначено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Тобто вимогами чинного цивільного процесуального законодавства України передбачено право, а не обов`язок, суду зазначати у рішенні суду про стягнення відповідних відсотків чи пені до моменту виконання рішення. Підставою для такого зазначення є передбачена чинним законодавством України можливість такого нарахування на суму боргу.
За змістом частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Одночасно з тим, пункт 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Тобто на час дії воєнного стану в України чинним законодавством не передбачена можливість нарахування штрафних санкцій на підставі частини другої статті 625 ЦК України.
Крім того, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 положення частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України закріплюють механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення, зокрема, відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами.
Застосування частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків.
Тобто можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду).
Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки - якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції, що позивач позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України в межах даної справи не пред`являв і суд щодо даних вимог рішення не ухвалював, на період воєнного стану чинне законодавство не передбачає можливості нарахування та стягнення з Боржника інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому застосування вимог частини десятої статті 265 ЦПК України про зазначення у рішенні суду про стягнення відповідних відсотків або пені до моменту виконання даного рішення є безпідставним. 

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в оскарженій частині відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід в оскарженій частині залишити без змін.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтувала свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене в оскарженій частині без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - залишити без задоволення. 

Заочне рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 06 січня 2026 року в оскарженій частині - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 25 червня 2026 року.

Судді: