Справа № 750/348/26 	Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М. 	
Провадження № 33/4823/352/26 	  	
Категорія - ч. 5 ст. 126 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Салая Г.А., 
за участі захисника - Кушнеренка Є.Ю., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кушнеренка Є.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2026 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто з нього на користь держави 665,60 грн судового збору.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 29.12.2025 року, близько 00:30 год. в м. Чернігові по просп. Миру, 105, керував транспортним засобом «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим учинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Кушнеренко Є.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про неповне з`ясування обставин судом першої інстанції, які впливають на правильність рішення. Зазначає, що норма ч. 5 ст. 126 КУпАП є бланкетною та при кваліфікації вимагає користування спеціальними законами. До протоколу додано копію постанови про притягнення ОСОБА_1 , однак доказів того, що дана постанова була йому вручена, скерована на виконання, не оскаржена та виконана, немає, тож докази того, що вона набула чинності відсутні. Вказане позбавляє суд вирішити питання щодо правильності кваліфікації дій особи. Крім того, вважає, що у матеріалах наявні пом`якшуючі відповідальність ОСОБА_1 обставини, які мали бути враховані при накладенні стягнення. 

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає долучену до справи копію постанови серії ЕНА №564391 від 05.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП неналежним доказом по справі, оскільки належним чином не завірений. Зазначає, що відповідальність за керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка не утворює повторності по відношенню до ч. 5 ст. 126 КУпАП. На думку апелянта, його було незаконно позбавлено права керування на строк 5 року, оскільки він взагалі не отримував посвідчення водія. 

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити з викладених в ній підстав. 

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від установленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , полягає у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 35 КУпАП, повторним визнається вчинення особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Протоколом про адміністративне правопорушення установлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами, що є порушенням вимог п. 2.1 «а» ПДР та факт вчинення правопорушення повторно протягом року. 

Обставини, зазначені у протоколі, також узгоджуються із дослідженим судом відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, на якому відображені події, які відбувалися 29.12.2025 року за участю ОСОБА_1 . 

Із переглянутого відеозапису установлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час дії комендантської години. Під час спілкування вбачається, що водій не має права керувати транспортним засобом та обізнаний, що посвідчення водія він не отримував, так само вбачається обізнаність останнього щодо повторності вчиненого правопорушення, оскільки після повідомлення про таке, жодних заперечень останній не висловлює. 

Факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення також підтверджується копією постанови від 05.09.2025, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 за керування транспортним засобом 05.09.2025 о 01:16, не маючи права керування та накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно з довідкою ст. інспектора ВАП УПП в Чернігівській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Таким чином, суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд приходить переконання, що в його діях наявні кваліфікуючі ознаки: як керування транспортним засобом, не маючи такого права, так і повторності, а відтак, і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 

Доводи апелянта про недоведеність у діях ознак повторності через відсутність даних про набрання чинності постави про накладення стягнення, є непереконливими.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджених наказом МВС України від 07.11.2017 № 1395, визначено, що повторність правопорушення - це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст.130 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.09.2025 слідує, що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, унаслідок чого він не є особою, звільненою від адміністративної відповідальності або особою, відносно якої закрито провадження у справі, та є особою, яка визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять даних про те, що зазначена постанова скасована. Посилання апелянта про необізнаність щодо наявності такої постанови спростовується відеозаписом.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що суд І інстанції, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційним переглядом не установлено порушень судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. 

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Кушнеренка Є.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	Г. А. Салай