Справа № 717/752/26
Номер провадження2/717/464/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026          селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого – судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Глібіщук М.Л.,
позивач ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явилася;
представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» - в судове засідання не з`явився,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович в судове засідання не з`явився.
Позивач подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 06.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича, зареєстрований в реєстрі за номером №3472 щодо боржника ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та 10000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката. 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася та в позовній заяві просить розглядати справі в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник позивача Савчук Ю.М. в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю далі (ТзОВ) «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України. 
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Колейчик В.В. викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився. 
Судом встановлено, що 28 березня 2013 року між акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №001250243309875. Правонаступником первісного кредитора є відповідач - товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС».
Представник ТзОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС » звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича із заявою про вчинення виконавчого напису на вказаному вище кредитному договорі №001250243309875 від 28.03.2013 року. 
06 серпня 2019 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович вчинив виконавчий напис, яким звернуто стягнення заборгованості на підставі цього виконавчого напису на користь ТзОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС»» з ОСОБА_1 за кредитним договором №001250243309875 від 28.03.2013 року в сумі 23902 гривні 59 копійок та 500 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Строк за який проводить стягнення з 01.08.2018 року по 03.07.2019 року. Вказані вище обставини підтверджуються виконавчим написом від 06.08.2019 року зареєстрованого в реєстрі за №3472. 
30.09.2019 року за заявою ТзОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхменко О.Л. відкрито виконавче провадження №60179286 по виконанню виконавчого напису № 3472 від 06 серпня 2019 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 серпня 2019 року.
Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право вчинення виконавчого напису відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України „ Про нотаріат” належить до компетенції нотаріусів. При цьому, законодавець визначив, що виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.
Частиною першою статті 88 Закону України „ Про нотаріат” встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ „ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій” Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). 
Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
Частиною першою статті 87 Закону України „ Про нотаріат” передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України „ Про нотаріат”). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (1172-99-п) (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.
Пунктом 2 Розділу „ Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин” Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.
З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України „ Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів” №1172 в редакції від 29.11.2001 року.
Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (z0282-12) (в редакції чинній станом на 09.06.2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Судом встановлено, що кредитний договір №001250243309875 від 28.03.2013 року нотаріально не посвідчувався, що виключає надання відповідачем оригіналу такого договору нотаріусу, а тому у приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису.
Отже, станом на 06.08.2019 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій інших договорів (укладених в простій письмовій формі) чинним законодавством не передбачалось.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити повністю та визнати виконавчий напис, вчинений 06.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за номером №3472 таким, що не підлягає виконанню.
В порушення ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував ті обставини, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу був наданий кредитний договір №001250243309875 від 28.03.2013 року, який був нотаріально посвідчений, а також, що нотаріусу були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Позивачу в даній справі надавалася правнича допомога адвоката, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №25/03-26/АБ від 25.03.2026року, ордером адвоката Савчука Ю.М. серії ВХ № 1122729. 
Проте, позивач та його представник не надали суду, на момент ухвалення даного рішення, доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу в даній справі в розмірі 10000 гривень.
Представник відповідача не подавав клопотань та заяв про неспівмірність витрат на правничу допомогу та їх зменшення. 
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). 
Враховуючи, що хоча позов задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1064,90 грн судових витрат у вигляді судового збору, а судові витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача.
Згідно пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
На підставі ст.ст. 16,18,ЦК України, статті 34,87,88 Закону України „Про нотаріат”, п.п.1.1., 1.2., 3.2., 3.4, 3.5 глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів” №1172 в редакції від 29.11.2001 року, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82,141,134,137, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , (жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» ( ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39508708, яке розташоване в м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд 37-41), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович (м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15 під`їзд 5) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.
Визнати виконавчий напис, вчинений 06.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований у реєстрі за № 3472 таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» ( ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39508708) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору 1064 (одну тисячу шістдесят чотири)  гривні 90 (дев`яносто) копійок 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 27.05.2026 року.

Суддя Телешман О.В.