ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р. Справа№ 910/9624/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко А.І.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Мальченко А.О. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва
від  24.12.2025 
у справі №910/9624/25 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 297 709, 54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 297 709,54 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 16.05.2024 № 01-140725-24, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 220 365, 72 грн. основного боргу, 49 860, 00 грн. заборгованості у вигляді не повернутої суми завдатку, 13 642, 17 грн. інфляційних втрат, 3 893, 03 грн. - 3 % річних та 9 948, 62 грн.- пені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі №910/9624/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ" задоволено частково.
На підставі рішення суду з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ" 220 365, 72 грн. заборгованості, 49 860,00 грн. завдатку, 3 893,03 грн. 3% річних, 13 178,51 грн. інфляційних втрат, 9 938,70 грн. пені та 3 566,83 грн. судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що відповідач за виконані позивачем роботи розрахувався частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 220 365, 72 грн., яка підлягає стягненню на користь відповідача. Зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача завдатку у розмірі 3% від ціни договору, що складає 49 860, 00 грн. на підставі п.19.2.4. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 3893,03 грн. Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем у розрахунку пені допущено помилку у визначенні початку прострочення грошового зобов`язання з повернення завдатку, отже за розрахунком суду позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 9 938,70 грн. та 13 178, 51 грн. інфляційних втрат. 
Доводи відповідача щодо неправильного заповнення позивачем податкової накладної, у зв`язку з відсутністю заповнення рядків за порядком 22 та відповідним описом товарів / послуг продавця, кодів товару згідно УКТ ЗЕД, коду послуги згідно ДКПП, кількістю та ціною постачання одиниці товару / послуги суд першої інстанції відхилив, оскільки відповідач своїми конклюдентними діями із затвердження податкової накладної 17.04.2025 підтвердив факт належного її оформлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 12.01.2026 через підсистему "Електронний суд" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі №910/9624/25 в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - відмовити повністю, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не переконання апелянта, висновки суду щодо обставин, які суд вважав встановленими, є неправильними.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, відповідач не затверджував податкову накладну від 26.12.2024 року №1, в підтвердження цього було надано до суду скриншоти із сервісу електронного документообігу «MEDOC». На них видно, що дану податкову накладну відповідач отримав від позивача через електронну систему документообігу «MEDOC» 30.12.2024 о 14:33 шляхом «З використанням гарантованої доставки» (тобто документообіг відбувся через «Платформу ПТАХ», а не через сервер ДПС). А також 14.04.2025 о 17:18 були отримані від позивача квитанції №1 та №2 про відновлення реєстрації в ЄРПН.
Відповідач звертає увагу суду на те, що дата й час реєстрації податкової накладної в ЄРПН 30.12.2024 о 15:12 підтверджує той факт що позивач не очікував від відповідача ніякої перевірки або затвердження податкової накладної. Також звернувши увагу на скріншоти з електронного сервісу «MEDOC», а саме на розділ «Подія» вбачається, що зі сторони відповідача, окрім отримання податкової накладної та квитанцій №1 та №2, ніяких інших дій не відбувалося.
Також відповідач зауважує, що на скріншоті із сервісу електронного документообігу «MEDOC» позивача вказано: 17.04.2025 19:35 доставлено контрагенту (тобто до НЕК «Укренерго») 17.04.2025 19:35 затверджено контрагентом (тобто представник НЕК «Укренерго» після закінчення офіційного робочого дня протягом однієї хвилини звірив інформацію в податковій накладній з відповідними первинними документами, дійшов висновку, що вона правильна, та затвердив її, ще є неможливим)
Враховуючи вищевикладене, НЕК «Укренерго» втратило право на податковий кредит по податковій накладній №1 від 26.12.2024 року на загальну суму 1 322 194,32 грн в т.ч. ПДВ 220 365,72 грн., так як податкова накладна №1 зареєстрована в ЄРПН з порушенням вимог ст. 201 ПКУ, а нову податкову накладну з правильною ціною ТОВ «УКРЕЛЕКТРОЩИТ» було відмовлено реєструвати в ЄРПН, що призводить до збитків НЕК «Укренерго» у сумі 220 365,72грн.
Відповідач зазначає, що ним не порушено умови п.3.3 та 3.4 договору, а він змушений недоплатити у сумі 220 365,72 грн. через порушення ТОВ «УКРЕЛЕКТРОЩИТ» першочергових вимог п.3.9 та 3.10 договору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

23.03.2026 від позивача через підсистему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
У відзиві позивач наголосив на тому, що позиція відповідача спрямована виключно на надання власним діям з не оплати отриманого товару та послуг ознак відповідності умовам договору, що не підтверджується матеріалами справи.
Позивач зазначає, що відповідач наполягає, що він не затверджував податкову накладну 26.12.2024 року №1 у сервісі електронного документообігу «MEDOC». Проте, матеріалах справи міститься податкова накладна №1 від 26.12.2024року з відміткою: «Документ затверджено контрагентом», а також скріншот з ліцензійного сервісу електронного документообігу «MEDOC», на якому відображено, що 17.04.2025 року податкову накладну було затверджено контрагентом. Тобто відповідач своїми конклюдентними діями із затвердження податі накладної підтвердив факт належного її оформлення, що було взято до уваги рішенням суду першої інстанції. Отже, твердження відповідача спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема відміткою про погодження податкової накладної в системі електронного документообігу та є необґрунтованими.
Крім того, позивач зазначає, що жодної помилки при реєстрації податкової накладної №1 від 26.12.2024року позивачем допущено не було, податкова накладна зареєстрована в ЄДРПН, є погодженою контрагентом.
Формування податкової накладної №1 від 26.12.2024 року (далі ПН) на загальну суму 1 322 194,32 грн. виконано згідно норм п. 201.1 ст.201 ПК України, з урахуванням вимог, на підставі підписаної ПАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» довідки вартості виконаних робіт, за формою КБ3.
Так у довідці КБ 3 вказано: Вартість виконаних робіт разом становить 1 322 194,32 грн., в т.ч. ПДВ 220 365,72 грн., 1 101 828,60 грн. без ПДВ - відповідно.
В ПН зареєстровано сума коштів, що підлягає сплаті, становить 1 322 194, 32 грн. в т.ч. ПДВ 220 365,72 грн., 1 101 828,60 грн. без ПДВ - відповідно.
Тобто помилки при формуванні податкової накладної в частини «ціни постачання без урахування ПДВ» - відсутні.
Позивач вважає, що не допускав порушення умов договору, зареєстрував податкову накладну, відповідач отримав податковий кредит на суму податку на додану вартість, відповідно жодних збитків відповідач не зазнав. Тож твердження відповідача про збитки через втрату право на податковий кредит прямо спростовуються доданими документами.
Крім того, з моменту реєстрації податкової накладної і по сьогодення відповідачем не подавались уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту продавцем (позивачем) за оспорюваною накладною, про що, зокрема, було зауважено в рішенні суду першої інстанції. Таким чином, твердження відповідача з цього приводу не відповідає обставинам справи та фактичним взаємовідносинам сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

16.05.2024 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ" (далі - підрядник) укладено договір № 01-140725-24, умовами якого передбачено, що підрядник зобов?язується виконати за завданням замовника (додаток 1 до договору) комплекс робіт з реконструкції місцевої кабельної лінії зв?язку управління Дніпровської ЕС (інв. №1170122), м. Запоріжжя, Запорізька область (далі - роботи), з передачею замовнику результату робіт (закінчені роботи), а замовник зобов?язується відповідно до Правил безпечної експлуатації електроустановок організувати допуск підрядника до фронту робіт (будівельного майданчика), передати наявну проектну документацію, прийняти належно виконані роботи та здійснити оплату прийнятих належно виконаних робіт на умовах договору.
Обсяги, показники реконструкції: характеристика робіт, обсяг та місце виконання робіт, перелік устаткування (обладнання), інших матеріальних ресурсів, що повинні застосовуватися при виконанні робіт на зазначеному в цьому пункті договору об?єкті замовника, вимоги до виконання, якості робіт та ресурсів, перелік документації визначаються відповідно до затвердженої в уставленому порядку проєктної документації та інших мов договору (п.1.3 договору).
Згідно з п.2.2 договору загальна ціна договору розрахована відповідно до Настанови з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво, Настанови з визначення вартості будівництва затвердженого наказом 01.11.2021 № 281 Міністерством розвитку громад та територій України "Про затвердження кошторисних норм України у будівництві", становить 1 385 000,00 грн., крім того, ПДВ (20%) 277 000,00 грн, всього 1 662 000,00 грн.
Відповідно до п.3.3 договору розрахунки за будівельні роботи проводяться шляхом:
3.3.1. Перерахування попередньої оплати на виконання будівельних робіт, в розмірі не більше 20% (двадцяти відсотків) від вартості будівельних робіт, протягом 25 робочих днів з дати отримання від підрядника рахунку-фактури.
3.3.2. Проміжних платежів за виконані будівельні роботи, після повного погашення підрядником авансового платежу (на роботи), протягом 25 робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за звітний місяць за формою Nє КБ-2в (далі - Акт КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 (далі - довідка КБ-3), з врахуванням суми отриманого авансу на виконання будівельних робіт, на підставі рахунку-фактури, наданого підрядником.
Відповідно до п. 3.4. розрахунки за устаткування (обладнання) проводяться шляхом: перерахування попередньої оплати в розмірі не більше 20% ( двадцяти відсотків) від вартості устаткування (обладнання), протягом 25 робочих днів з дати отримання від підрядника рахунку-фактури.
3.4.2. остаточного розрахунку за устаткування (обладнання) протягом 25 робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання-передачі змонтованого устаткування, з врахуванням суми отриманого авансу за устаткування (обладнання), на підставі рахунку-фактури, наданого підрядником.
Згідно з п.3.9 договору сторони домовились, що післяоплата/оплата за даним договором здійснюється замовником лише за умови:
3.10.1. підписання замовником відповідних актів визначених в пунктах 3.3., 3.4. договору;
3.10.2. реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України.
Пунктом 9.1 договору визначено, що проведення приймання та оцінювання виконаних робіт (етапів робіт, результату робіт) проводиться замовником відповідно до договору, проєктної документації, вимог чинного на момент прийняття робіт законодавства України, нормативних документів, якими регламентуються питання виконання такого роду робіт.
Передача підрядником виконаних робіт та приймання їх замовником оформлюється актом(-ами) приймання виконаних будівельних робіт (етапу робіт за відповідний звітний період). (п.9.3 договору).
Пунктом 11.2 договору передбачено, що за порушення строків оплати (за винятком випадків, встановлених договором: відсутність / зменшення фінансування витрат замовника у відповідному періоді). Замовник сплачує підряднику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.01.2025 року включно, а в частині розрахунків - до повного виконання. (п. 16.2. договору).
Додатковою угодою №1 від 04.12.2024 року до договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 сторони пункт 2.2. розділу 2 "Ціна договору" договору виклали у наступній редакції: "2.2. Загальна ціна договору, розрахована відповідно до Настанови з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво, Настанови з визначення вартості будівництва затвердженого Наказом 01.11.2021 року №281 Міністерством розвитку громад та територій України "Про затвердження кошторисних норм України у будівництві", згідно додатку 2 до договору, становить 1 101 828,60 грн (один мільйон сто одна тисяча вісімсот двадцять вісім гривень 60 копійок) без ПДВ, крім того ПДВ (20%) - 220 365,72 грн, що разом становить 1 322 194,32 грн та складається з:
2.2.1. вартості будівельних робіт, яка відповідно до додатку 2 до договору становить 775 715,24 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 155 143,05 грн, що разом становить 930 858,29 грн.
2.2.2. вартості устаткування (обладнання), яка відповідно до додатку 2 до договору становить 326 113,36 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 65 222,67 грн, що разом становить 391 336,03 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 позивачем були виконані роботи з реконструкції місцевої кабельної лінії зв?язку управління Дніпровської ЕС (інв. №1170122), м. Запоріжжя, Запорізька область на загальну суму 1 322 194, 32 грн, а відповідачем в свою чергу прийняті вказані роботи, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2024 на суму 220 365, 72 грн., актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 від 26.12.2024 на суму 930 858, 29 грн., актом приймання - передачі змонтованого устаткування №1 від 26.12.2024 на суму 391 336, 03 грн.
Проте, відповідач за виконані позивачем роботи разрахувався частко, а саме відповідачем було здійснено оплату у розмірі 1 101 828,60 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача, внаслідок чого за Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" утворилась заборгованість у розмірі 220 365, 72 грн. 
Крім того, у п.п.19.1.-19.2. договору сторонами було погоджено, що виконання договору забезпечується у вигляді завдатку. У разі надання завдатку розмір забезпечення виконання договору становить 3% від ціни договору та складає 49 860,00 грн. Розмір забезпечення виконання договору може бути зменшений у випадку зменшення обсягів закупівлі.
Тож, на виконання умов договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 в цій частині позивачем було перераховано на користь відповідача грошові кошти у розмірі 49 860, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1402 від 09.05.2024 із зазначенням призначення платежу: "забезпечення договору". 
Згідно п. 19.2.4. договору, завдаток повертається підряднику у разі відсутності порушень виконання підрядником своїх зобов`язань за договором через 30 календарних днів після закінчення строку дії договору згідно з листом підрядником про повернення завдатку.
Враховуючи, що відповідач не розрахувався у повному обсязі за виконані позивачем роботи, а також не повернув суму завдатку, позивач звернувся до відповідача з листом №218 від 08.05.2025, в якому просив відповідача здійснити оплату виконаних робіт та повернути завдаток. 
Листом №01/33288 від 29.05.2025 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, в якому відмовив у поверненні завдатку, оскільки податкова накладна невірно зареєстрована в ЄРПН. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за виконані роботи, у зв`язку із чим просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 220 365, 72 грн. та завдаток у розмірі 49 860, 00 грн. 
Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 3893,03 грн. 3 % річних за період з 31.01.2025 по 30.07.2025, 13 642,17 грн. - інфляційних втрат за період з 31.01.2025 по 30.07.2025 та 9948,62 грн. - пені за період з 31.01.2025 по 30.07.2025.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з огляду на таке.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На виконання умов договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 позивач виконав роботи з реконструкції місцевої кабельної лінії зв?язку управління Дніпровської ЕС (інв. №1170122), м. Запоріжжя, Запорізька область, а відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2024 на суму 220 365, 72 грн., актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 від 26.12.2024 на суму 930 858, 29 грн., актом приймання - передачі змонтованого устаткування №1 від 26.12.2024 на суму 391 336, 03 грн., а загалом на суму в розмірі 1322194,32 грн., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, та здійснив оплату у розмірі 1 101 828,60 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача.
Однак, відповідач за виконані й прийняті роботи розрахувався частково у розмірі 1 101 828,60 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача, внаслідок чого за Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" утворилась заборгованість у розмірі 220 365,72 грн.
Відповідно до п.3.3 договору розрахунки за будівельні роботи проводяться шляхом:
3.3.1. Перерахування попередньої оплати на виконання будівельних робіт, в розмірі не більше 20% (двадцяти відсотків) від вартості будівельних робіт, протягом 25 робочих днів з дати отримання від підрядника рахунку-фактури.
3.3.2. Проміжних платежів за виконані будівельні роботи, після повного погашення підрядником авансового платежу (на роботи), протягом 25 робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за звітний місяць за формою Nє КБ-2в (далі - Акт КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 (далі - довідка КБ-3), з врахуванням суми отриманого авансу на виконання будівельних робіт, на підставі рахунку-фактури, наданого підрядником.
3.4. Розрахунки за устаткування (обладнання) проводяться шляхом:
Перерахування попередньої оплати в розмірі не більше 20% ( двадцяти відсотків) від вартості устаткування (обладнання), протягом 25 робочих днів з дати отримання від підрядника рахунку-фактури.
3.4.2. Остаточного розрахунку за устаткування (обладнання) протягом 25 робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання-передачі змонтованого устаткування, з врахуванням суми отриманого авансу за устаткування (обладнання), на підставі рахунку-фактури, наданого підрядником.
Згідно з п.3.9 договору сторони домовились, що післяоплата/оплата за даним договором здійснюється замовником лише за умови:
3.10.1. підписання замовником відповідних актів визначених в пунктах 3.3., 3.4. договору;
3.10.2. реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України.
Так, на підтвердження виконання умов договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 позивач склав податкову накладну №1 від 26.12.2024, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п. 15.1 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з п.16.1.4 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.178. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V Податкового кодексу України.
Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно зі статтею 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної; 
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; 
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); 
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; 
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; 
є) ціна постачання без урахування податку; 
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; 
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; 
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). 
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. 
Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що зі спірних господарських операцій позивачем виписано відповідачу податкову накладну та сплачено податок на додану вартість в дохід Державного бюджету України, а відповідачем сформовано податковий кредит. Копія податкової накладної з розшифровками податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів наявна в матеріалах справи. 
Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо невірного заповнення податкової накладної, у зв`язку з відсутністю заповнення рядків за порядком 22 та відповідним описом товарів/послуг продавця, кодів товару згідно УКТ ЗЕД, коду послуги згідно ДКПП, кількістю та ціною постачання одиниці товару/послуги, оскільки вказана податкова затверджена відповідачем 17.04.2025, що підтверджується відповідними даними з програми M.E.DOC. Таким чином, суд звертає увагу, що відповідач своїми конклюдентними діями із затвердження податкової накладної підтвердив факт належного її оформлення. 
При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що ним подавались уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту продавцем (позивачем) за оспорюваною накладною.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач відповідно до п.3.3.2 договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 зобов`язаний був здійснити оплату за виконані й прийняті роботи на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт за звітний місяць за формою Nє КБ-2в (далі - акт КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 (далі - довідка КБ-3) у строк по 30.01.2025.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати виконаних й прийнятих робіт у розмірі 220 365,72 грн.
Крім того, відповідно до п.19.2.4 договору завдаток повертається підряднику у разі відсутності порушень виконання підрядником своїх зобов`язань за договором через 30 календарних днів після закінчення строку дії договору згідно з листом підрядника про повернення завдатку. 
Так, на виконання умов договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти у розмірі 49 860,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1402 від 09.05.2024 із зазначенням призначення платежу: "забезпечення договору". 
Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.01.2025 (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання.
Листом №218 від 08.05.2025 позивач просив відповідача здійснити оплату виконаних робіт та повернути завдаток, у відповідь на який останній листом №01/33288 від 29.05.2025 відмовив у поверненні завдатку, оскільки податкова накладна невірно зареєстрована в ЄРПН.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять, а відповідачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності порушення підрядником своїх зобов`язань за договором. 
Таким чином, відповідач відповідно до п.19.2.4 договору № 01-140725-24 від 16.05.2024 зобов`язаний був здійснити повернення завдатку позивачу у строк по 03.02.2025.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з повернення перерахованого завдатку у розмірі 49 860, 00 грн.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати виконаних й прийнятих робіт, повернення завдатку, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 01-140725-24 від 16.05.2024, та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 220 365,72 грн. та завдатку у сумі 49 860, 00 грн. підлягають задоволенню.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 893,03 грн. 3 % річних за період з 31.01.2025 по 30.07.2025, 13 642,17 грн. інфляційних втрат за період з 31.01.2025 по 30.07.2025 та 9 948,62 грн. пені за період з 31.01.2025 по 30.07.2025.
Пунктом 11.2 договору передбачено, що за порушення строків оплати (за винятком випадків, встановлених Договором: відсутність / зменшення фінансування витрат Замовника у відповідному періоді) Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.
При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).
Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.
Апеляційний суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, погоджується з висновком суду першої інстанції, що в розрахунку допущено помилки у визначенні початку періоду простроченого грошового зобов`язання з повернення завдатку, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 31.01.2025 по 30.07.2025, нарахована на суму боргу 220 365,72 грн., та з 04.03.2025 по 30.07.2025, нарахована на суму боргу 49860, 00 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 9 938,70 грн. 
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі № 910/21564/16 від 10.07.2019 р.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних наданий позивачем, апеляційний суд дійшов висновку про їх арифметичну неправильність та приходить до висновку про те, що за розрахунком суду апеляційної інстанції з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 3 888,93 грн. за період з 31.01.2025 по 30.07.2025 та 13 074,44 грн. інфляційних втрат за період з 31.01.2025 по 30.07.2025. 
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, однак враховуючи арифметичні помилки під час розрахунку інфляційних втрат та 3% річних рішення суду підлягає зміні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно зі статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.
Судові витрати.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі про часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги, згідно з приписами статті 129 Господарського процесуального України, покладаються на сторони пропорційно розміру обґрунтованих позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на  рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі № 910/9624/25 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі № 910/9624/25 змінити, викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:
Позовні вимоги задовольнити частково.
«Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код - 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ" (вул. Дизельна, буд. 29, м. Запоріжжя, 69007, ідентифікаційний код - 38070011) 220 365 грн. 72 коп. заборгованості, 49 860 грн. 00 коп. - завдатку, 3 888,93 грн. - 3 % річних, 13 074,44 коп. - інфляційних втрат, 9 938 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн. 70 коп. - пені та 3 565,36 витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.
Видати наказ.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕЛЕКТРОЩИТ" (вул. Дизельна, буд. 29, м. Запоріжжя, 69007, ідентифікаційний код - 38070011) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код - 00100227) 10, 70 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Видати наказ.
Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.»
Матеріали справи № 910/9624/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя А.І. Тищенко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.О. Мальченко