Справа №944/4710/19 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М. 
Провадження №22-з/811/45/26 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, – відмовлено повністю.
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково. 
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року – скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди – задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 грн. для відшкодування моральної шкоди. 
В задоволенні решти позову – відмовлено.
02 березня 2026 року до Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
В заяві просить ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати та стягнути з відповідача судовий збір.
В обґрунтування заяви вказує на те, що на розгляді Львівського апеляційного суду перебувала цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року у справі про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду від 07 липня 2025 року частково задоволено клопотання про звільнення від сплати судового збору та відстрочено його сплату до ухвалення рішення. Постановою Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково – стягнуто 3500 грн, у решті відмовлено. Водночас, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат, зокрема судового збору в сумі 768 грн, незважаючи на відповідні вимоги апеляційної скарги. Посилаючись на ст. 133, 141, 270 ЦПК України, зазначає про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та необхідність звернення із відповідною заявою.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
З матеріалів справи вбачається, що в постанові Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року, постановленій у даній справі, судом не було вирішено питання судових витрат.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, в якому просив:
- стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдані матеріальні збитки в сумі 3220,00 гривень та моральні збитки в сумі 5000,00 гривень, всього в сумі 8220,00 гривень.
Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (чинного на момент подання позовної заяви), за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою – підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відтак, за подання позову  ОСОБА_1 слід було сплатити 768,40 грн. судового збору (враховуючи наявність майнових вимог).
З квитанцій №0.0.1463976530.1 від 14 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачено 768,40 грн. судового збору за подання позовної заяви (а.с.1).
За подання апеляційної скарги на рішення суду відповідно до пп. 6, п 1, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (чинного на момент подання апеляційної скарги), сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відтак, за подання апеляційної скарги на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року слід було сплатити 922,08 грн. судового збору (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, враховуючи наявність майнових вимог та враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, зважаючи на те, що апеляційна скарга подана в електронній формі (1152,60*0,8)).
Однак, в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України, просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки перебуває під вартою в ДУ «Львівській установі виконання покарань №19», на підставі вироку Яворівського районного суду від 16 грудня 2024 року у справі №944/6614/21, а відтак протягом зазначеного періоду не отримує жодного доходу та не має заощаджень чи майна, а виконання оплачуваної роботи в ДУ «Львівській установі виконання покарань №19», чинним законодавством не передбачено. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 липня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору – задоволено частково та відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у повному обсязі за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.
Так, оскільки постановою Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 грн. на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, а питання стягнення судових витрат не вирішено, – колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання стягнення судових витрат, чим задоволити заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 327,18 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції; стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 322,72 грн. судового збору несплаченого ОСОБА_1 за розгляд справи судом апеляційної інстанції; стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави 599,36 грн. несплаченого судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, враховуючи те, що вимоги позову задоволено на 42,58%, а вимоги апеляційної скарги задоволено на 35%. 
Керуючись ст.ст. 270, 258-259 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а:

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити.
Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 327,18 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 322,72 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави 599,36 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 травня 2026 року.

Судді:    Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра