Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 

Справа №377/266/26 
Провадження №2/377/357/26 

07 травня 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання – Кононової Н.О., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Славутицької міської територіальної громади Вишгородського району Київської області в особі Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом,- 

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява, у якій: позивач ОСОБА_1 , посилаючись на статті 364, 368, 372, 1217, 1223, 1226, 1261, 1267 1269 ЦК України, просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадкового майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі договору міни, посвідченого 07 вересня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3254, право спільної сумісної власності на яку 16 вересня 2004 року було зареєстровано Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером: 450094, що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позивач ОСОБА_2 , посилаючись на статті 364, 368, 372, 1217, 1223, 1226, 1261, 1267 1269 ЦК України, просить визнати за ним, ОСОБА_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадкового майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі договору міни, посвідченого 07 вересня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3254, право спільної сумісної власності на яку 16 вересня 2004 року було зареєстровано Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером: 450094, що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який був зареєстрований 12 вересня 1986 року в Українській міській раді Обухівського району Київської області Україна, актовий запис № 139. 05 лютого 1992 року шлюб позивача із ОСОБА_3 був розірваний, про що у Відділі ЗАГСу Славутицького міськвиконкому Київської області Україна було вчинено актовий запис за № 18. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер. За час спільного проживання позивача із ОСОБА_3 у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_3 .. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. За поданою позивачем ОСОБА_1 заявою про прийняття спадщини державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. була відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 74615161, номер у нотаріуса 92/2025, спадкодавець ОСОБА_3 . Інших спадкоємців першої черги за законом, коло яких визначено статтею 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 крім позивача ОСОБА_1 немає. ОСОБА_6 є сином позивача ОСОБА_2 .. Під час першого шлюбу у ОСОБА_6 із ОСОБА_7 народилася дочка ОСОБА_8 . 30.08.2000 ОСОБА_8 вийшла заміж за ОСОБА_9 , в зв`язку з чим змінила своє дівоче прізвище на ОСОБА_10 . За рішенням Сиктивкарського федерального міського суду від 21.01.2002 шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 був розірваний. Від шлюбу з ОСОБА_9 у них народився син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання якого за вищевказаним рішенням суду було визначено разом з батьком. Де він проживає (перебуває) на даний час, позивачу ОСОБА_2 невідомо, оскільки з того періоду часу ні він, ні його онука ОСОБА_4 з ним стосунків не підтримували і не спілкувалися. 25 грудня 2009 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 175, після реєстрації якого ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_14 . За рішенням Славутицького міського суду Київської області від 31 січня 2013 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2013 року, шлюб між ними було розірвано (справа № 377/45/13-ц). ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Славутич Київська область онука позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 померла. Після її смерті серед спадкоємців першої черги за законом, коло яких визначено статтею 1261 ЦК України, залишився її син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який з матір`ю не спілкувався і за всі ці роки, що минули з дня її смерті про свої права на спадщину не заявляв. Серед спадкоємців другої черги за законом, коло яких визначено статтею 1262 ЦК України, про свої права на спадщину ОСОБА_4 після її смерті заявив тільки позивач ОСОБА_2 , її дід. За поданою позивачем ОСОБА_2 заявою про прийняття спадщини державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. 18.10.2019 була відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 64915244, номер у нотаріуса 102/2019, спадкодавець ОСОБА_4 . За життя сина позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , та онуки позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , на їх ім`я у відповідності до Договору міни, посвідченого 07.09.2004 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О., зареєстровано в реєстрі за номером 3254, була набута у спільну сумісну власність, без визначення часток, однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_15 на дану квартиру 16.09.2004 було зареєстровано Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації. З того періоду часу і по сьогоднішній день офіційний статус даного житлового приміщення та його співвласники за правовстановлюючими документами не змінювалися. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зареєстровані по даній квартирі та були зняті з реєстрації у зв`язку зі смертю. Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постало питання прийняття та оформлення спадщини, що залишилася після їх смерті, долі /частки/ кожного з них по квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , розмір якої за їх життя між співвласниками не був визначений. При зверненні до державного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини, до складу якого входить доля (частка) сина позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності у вищевказаній квартирі, позивачів поставили до відома, що вони не зможуть оформити своє право на спадщину, яка залишилася після їх смерті, так як в Договорі міни від 07.09.2004 року не було вказано розмір частки /долі/ кожного з співвласників під час набуття даної квартири у спільну сумісну власність. 12 березня 2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. було винесено постанову про відмову у видачі позивачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 за законом, зареєстровано за № 119/02-31, з вищезазначених підстав - не визначена частка померлого в даному майні. 31 жовтня 2025 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. було винесено постанову про відмову у видачі позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 за законом, зареєстровано за № 375/02-31, з вищезазначених підстав - не визначена частка померлого в даному майні. Від прийняття спадщини ніхто з позивачів не відмовлявся, що свідчить про її прийняття ними у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців першої та другої черги за законом на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які б заявили про свої права на спадщину, немає. Вищенаведені обставини свідчать про те, що спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , на яке позивачі мають право в порядку спадкування за законом, є 1/2 частка кожного з них в даному об`єкті нерухомого майна, що за правовстановлюючими документами належить спадкодавцям на праві спільної сумісної власності. Внаслідок цього позивачі позбавлені можливості належним чином у встановленому законом порядку посвідчити їх право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на долю (частку) сина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , так як під час отримання ними у власність даної квартири згідно договору міни від 07.09.2004 не були визначені частки кожного з співвласників(а. с. 4-11).
Ухвалою судді від 30 березня 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 квітня 2026 року. Вказаною ухвалою судді витребувано зі Славутицької державної нотаріальної контори: копію спадкової справи номер у Спадковому реєстрі 74615161, номер у нотаріуса 92/2025, спадкодавець ОСОБА_3 ; копію спадкової справи номер у Спадковому реєстрі 64915244, номер у нотаріуса 102/2019, спадкодавець ОСОБА_4 (а. с. 87-89).
Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05 травня 2026 року. Вказаною ухвалою суду долучено до матеріалів справи копію спадкової справи номер у Спадковому реєстрі 74615161, номер у нотаріуса 92/2025, спадкодавець ОСОБА_3 ; копія спадкової справи номер у Спадковому реєстрі 64915244, номер у нотаріуса 102/2019, спадкодавець ОСОБА_4 , які надійшли 10 квітня 2026 на адресу суду від Славутицької державної нотаріальної контори на виконання ухвали судді від 30 березня 2026 року (а. с. 158-160).
Позивач ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. До суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а. с. 156). 
Позивач ОСОБА_2 в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. До суду надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а. с. 165).
Славутицька міська територіальна громада Вишгородського району Київської області в особі Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, відповідач у справі, свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до її електронного кабінету. В матеріалах справи знаходиться клопотання, яке надійшло до суду 02.04.2026 в підсистемі «Електронний суд» від відповідача в особі Славутицького міського голови Фомічева Ю.К., в якому він просив розглянути дану справу за відсутності представника відповідача, проти заявлених позовних вимог не заперечує (а. с. 96-97).
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно договору міни, посвідченого 07 вересня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3254, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 набули у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 58).
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4763081, виданого 16.09.2004 Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , частка 1/1. Право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 15 вересня 2004 року зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації за номером в реєстровій книзі 59-09-27/3, за реєстровим номером 452/41 (а. с. 59). 
Згідно з пунктом 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності. 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 березня 1961 року міським ЗАГС м. Сиктивкар Комі АРСР, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_16 (а. с. 30). 
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 вересня 1981 року міським бюро ЗАГС Сиктивкар Комі АРСР, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьком записаний ОСОБА_6 , матір`ю – ОСОБА_7 (а. с. 32).
Відповідно до довідки про укладення шлюбу № 638, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 30 серпня 2000 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку – ОСОБА_10 , дружині – ОСОБА_10 , яка знаходиться в матеріалах спадкової справи, копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 131).
Рішенням Сиктивкарського федерального міського суду Російської Федерації від 21 січня 2002 року, що набрало законної сили 01 лютого 2002 року, шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , зареєстрований 11 листопада 2000 року у Відділі РАГС м. Сиктивкара, актовий запис № 638, розірвано (а. с. 33-35).
З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого повторно 30 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_11 зареєстрували 25 грудня 2009 року шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 грудня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 175. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_14 , дружині ОСОБА_14 (а. с. 36).
Як вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_13 , копія якого знаходиться в матеріалах спадкової справи, шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 розірвано на підставі рішенням Славутицького міського суду Київської області від 31 січня 2013 року (а. с. 142-143).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 05 грудня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 31).
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 37). 
18 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_2 , позивача у справі, про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 102/2019, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57973639 від 18.10.2019 (а. с. 38).
Як видно із матеріалів спадкової справи № 102/2019, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_4 заповіту не залишила. Отже, її спадкоємцем по закону другої черги відповідно до статті 1262 ЦК України є її дід ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його онуки ОСОБА_4 .. 26 лютого 2020 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 215, відповідно до якого, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1981 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її дід – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири номер АДРЕСА_3 , яка належить померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 04.10.2004 року за р. № 4451. 12 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, в якому він просив видати свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , зокрема, частку квартири номер АДРЕСА_2 , яка належить померлій на підставі договору міни, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 07.09.2004 за р. № 3254 (а. с. 122-155). 
Постановою державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області № 119/02-31 від 12.03.2020 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , зокрема, на квартиру номер АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі договору міни, посвідченого 07.09.2004 за реєстровим № 3254 Славутицькою міською державною нотаріальною конторою, у зв`язку з тим, що частка померлої у даному майні не визначена (а. с. 45).
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 12 вересня 1986 року Українською міською радою Обухівського району Київської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_18 уклали шлюб 12 вересня 1986 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12 вересня 1986 року зроблено запис за № 139. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_19 , дружині ОСОБА_19 (а. с. 21).
Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , виданого 05 лютого 1992 року Відділом ЗАГСу Славутицького міськвиконкому Київської області, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 05 лютого 1992 року зроблено запис за № 18. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому ОСОБА_19 , їй – ОСОБА_19 (а. с. 22).
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 , виданого повторно 29 серпня 2024 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 у місті Обухів, Обухівського району, Київської області, про що 11 червня 1987 року складено відповідний актовий запис № 242. Батьком записаний ОСОБА_6 , мати – ОСОБА_20 (а. с. 24).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_10 , виданого повторно 29 серпня 2024 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_21 та ОСОБА_20 15 травня 1993 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що 15 травня 1993 року складено відповідний актовий запис № 64. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_22 , дружині ОСОБА_22 (а. с. 23).
Згідно з паспортом серії НОМЕР_11 , копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 в с.Нювчим Сиктивдинського району Комі АРСР ( а.с. 12-18).
Як видно з експертного висновку № 056/977-m-2, виданого 18 червня 2025 року Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України, особові імена ОСОБА_23 (свідоцтво про шлюб (повторно), запис ОСОБА_24 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 (повторно), запис мати ОСОБА_20 , та ОСОБА_25 (паспорт, запис ОСОБА_1 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в документах фонетичних варіантів особового імені Емілія/розм. ЄМІЛІЯ. Нормативний запис особового імені українською мовою – ОСОБА_26 (а. с. 20).
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 , виданим 26 березня 2025 Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 25).
19 вересня 2025 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 92/2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82597167 від 19.09.2025 (а. с. 26).
Як видно із матеріалів спадкової справи № 92/2025, копія якої долучена до матеріалів справи, за життя ОСОБА_3 заповіту не залишив. Отже, його спадкоємцем по закону першої черги відповідно до статті 1261 ЦК України є його мати ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її сина ОСОБА_3 .. 31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, в якому вона просила видати свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , зокрема, частку квартири номер АДРЕСА_2 , яка належить померлому на підставі договору міни, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 07.09.2004 за р. № 3254. 24 грудня 2025 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1133, відповідно до якого, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1987 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його мати – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з невиплаченого грошового забезпечення, належного військовослужбовцю ОСОБА_3 в сумі 101 056,43 гривень, які обліковуються на рахунку військової частини НОМЕР_13 для депонованих сум по грошовому забезпеченню (а. с. 105-121).
Постановою державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори Київської області № 375/02-31 від 31.10.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на частку квартири номер АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі договору міни, посвідченого 07.09.2004 за реєстровим № 3254 Славутицькою міською державною нотаріальною конторою, у зв`язку з тим, що частка померлого у даному майні не визначена (а. с. 46).
Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 25 січня 2026 року ФОП ОСОБА_27 , ринкова вартість однокімнатної квартири загальною площею 35,0 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 складає 313 740 гривень без ПДВ (а. с. 47-73).
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. 
Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення часток спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_15 у праві спільної сумісної власності на квартиру позбавляє можливості позивачів отримати свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено постановою державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 119/02-31 від 12.03.2020 про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом; постановою державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 375/02-31 від 31.10.2025 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, позивачі звернулися до суду із метою захисту своїх спадкових прав.
Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Таким чином, спадкоємцем першої черги відповідно до статті 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є його мати ОСОБА_1 . Інших спадкоємців першої черги відповідно до статті 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 немає.
Згідно з статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
З урахуванням наведеного, спадкоємцем другої черги відповідно до статті 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є її дід ОСОБА_2 , оскільки інших спадкоємців першої та другої черги відповідно до статей 1261, 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_4 немає.
Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Статтею 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Виходячи з наведених норм матеріального права, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 на час набуття її у власність належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_15 на підставі договору міни, посвідченого 07 вересня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3254.
За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності.
У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом. 
Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить одну другу її частку. Частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , становить одну другу її частку.
За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.
Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 Цивільного кодексу України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. 
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і спадкоємцем першої черги за законом, прийняла у встановленому законом порядку спадщину, інші спадкоємці відсутні, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця ОСОБА_3 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , то необхідно визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилася як спадок після смерті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 , який є дідом ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , і спадкоємцем другої черги за законом, прийняв у встановленому законом порядку спадщину, інші спадкоємці відсутні, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця ОСОБА_4 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , то необхідно визнати право власності за позивачем ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилася як спадок після смерті його онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 1 568,70 гривень. Позивачем ОСОБА_3 було сплачено судовий збір в розмірі 1 568,70 гривень.
Позивачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в позовній заяві просили не стягувати на їх користь із Славутицької міської територіальної громади Вишгородського району Київської області в особі Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області понесені ними судові витрати по оплаті судового збору.
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, тобто по 784,35 гривень на користь кожного із них, інша частина судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову, з відповідача на користь позивачів не стягується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі договору міни, посвідченого 07 вересня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3254.
Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі договору міни, посвідченого 07 вересня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3254.
Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 784 гривень 35 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1.571791929.1 від 13 березня 2026 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної цивільної справи № 377/266/26, провадження № 2/377/357/26.
Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_2 784 гривень 35 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 2.571746789.1 від 13 березня 2026 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної цивільної справи № 377/266/26, провадження № 2/377/357/26.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_14 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_15 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач – Славутицька міська територіальна громада Вишгородського району Київської області в особі Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, код ЄДРПОУ 26425731, місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, Центральна площа, 7.
Повне рішення суду складено 07 травня 2026 року.
Суддя  Н. Ф. Теремецька