Справа № 489/3370/26 
Номер провадження 2/489/2153/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

02 липня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп" (далі ТОВ "Деал фінанс груп" або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості
встановив
В квітні 2026 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №74792642, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 8500,00 грн. строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1,99%. 15.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду, за умовами якої є пролонгація строку кредитування на 7 днів. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача. Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 2664,14 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 15054,54, зокрема: 8500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6554,54 грн. сума заборгованості за процентами.
02.11.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №029-021122, відповідно до якого останньому перейшло право грошової вимоги до відповідача.
05.12.2025 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ "Деал фінанс груп" укладено Договір факторингу №05/12/25-01, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача.
З цих підстав просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Договором позики №74792642 в розмірі 15054,54 грн.; судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив, в якому вказав, що позивачем не доведено факту видачі кредиту, відсутні будь-які бухгалтерські документи які б вказували на видачу кредиту. Окрім того, позивач має право на стягнення відсотків лише в межах строку кредитування. Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не відповідають засадам розумності та справедливості. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21, роз`яснено, що при ухваленні рішення суду, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це відповідає вимогам ЦПК України і не є порушенням прав сторін.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
10.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №74792642, відповідно до умов якого сума кредиту склала 8500 грн., строк позики – 30 днів; процентна ставка – 1,99% в день; дата повернення позики – 09.02.2022; знижена процентна ставка – 0,6965%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, пеня – 2,70%.
Вказаний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з платіжною інструкцією, наданою представником позивача, 10.01.2022 на картку НОМЕР_1 перераховано кошти у розмірі 8500 грн. 
15.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №6988062, за умовами якої сторони домовилися про пролонгацію строку кредитування на 7 днів, тобто погоджено строк кредитування у 37 днів. Дата повернення кредиту 16.02.2022, орієнтовна реальна річна процентна ставка – 23013,51.
Як встановлено з листа АТ «Приват банк» від 11.05.2026 в банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 . З наданої суду банком виписки за період з 10.01.2022 по 13.01.2022 вбачається, що 10.01.2022 на картку відповідача відбулося зарахування коштів у розмірі 8500 грн. 
02.11.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №029-021122, відповідно до якого останньому перейшло право грошової вимоги до відповідача, що підтверджується реєстром боржників.
05.12.2025 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ "Деал фінанс груп" укладено Договір факторингу №05/12/25-01, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача, що підтверджується реєстром боржників.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 681/44/15-ц від 18.06.2020 аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Представник позивача зазначає, що сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором №74792642 становить 15054,54, зокрема: 8500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6554,54 грн. сума заборгованості за процентами.
Підписання Договору №74792642 від 10.01.2022, Додаткової угоди до нього здійснювалось електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 . Відповідно до вимог законодавства, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до первісного кредитора чи до позивача про зміну умов кредитування, зміну порядку нарахування відсотків.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідач вказує на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту отримання ним кредитних коштів, з чим суд не може погодитись та зазначає, що наявні в матеріалах справи копія платіжного доручення та виписка з банку спростовують такі твердження відповідача. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19).
Що стосується твердження відповідача про неправомірність нарахування заборгованості за відсотками поза межами строку кредитування, то суд зазначає таке.
Відповідно до наданого суду представником позивача розрахунку заборгованості, відсотки відповідачу нараховувалися за період з 10.01.2022 п0 17.05.2022. При чому за період з 10.01.2022 по 08.02.2022 заборгованість за відсотками нараховувалась за процентною ставкою 0,697 (зниженою), та в подальшому за стандартною 1,990%. Сторонами при укладенні Договору позики та в подальшому Додаткової угоди до нього, погоджено строк кредитування у 37 днів. Вказані угоди не містять погодження сторонами умов щодо пролонгації такого кредитного договору. Посилання представника позивача на визначення умов пролонгації в Умовах та Правилах не заслуговують на увагу, оскільки не підписані відповідачем, а отже не можуть свідчити про обізнаність відповідача з ними.
Таким чином, кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
За такого, суд погоджується з твердженням відповідача про неправомірність нарахування відсотків поза межами строку кредитування та зазначає, що 16.02.2022 строк кредитування закінчився, а отже стягненню з відповідача підлягає заборгованість зі сплати відсотків у такому розмірі: за перші 30 днів кредитування 1776 грн., з урахуванням зниженої процентної ставки (8500 грн.*0,6965%=59,20 грн. та 59,20 грн.*30), як то рахує сам позивач в розрахунку) та з 09.02.2022 по 16.02.2022 у розмірі 1184,05 грн. (8500 грн.*1,99%=169,15 грн та 169,15 грн. *7)
Представник позивача вказує на сплату відповідачем коштів у розмірі 2664,14 грн. Тобто, враховуючи, що заборгованість відповідача за відсотками складає 2960,05 грн., то з урахуванням сплачених раніше в рахунок погашення зобов`язання коштів, залишок зі сплати відсотків – 295,91 грн.
За такого, вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків підлягає частковому задоволенню у розмірі 295,91 грн.
Враховуючи наявність Договору факторингу, а також невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором позиви №74792642 , суд вважає, що позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню частково.
На підставі ч. 1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1555,56 грн., пропорційно до задоволеної частини вимог (58%).
Відповідно до ч.3, 4 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №362/3912/18 від 02.07.2020 зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат (додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020).
Позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.(Договір про надання правової допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, Витяг з Акту №7-ДІЛ, Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжна інструкція від 16.01.2026). 
Суд бере до уваги, що представник позивача не подавав будь-яких заяв, клопотань, що потребують багато часу для підготовки, вивчення великого обсягу матеріалів, не брав участі в судових засіданнях особисто, не подавав клопотань про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, та враховуючи заперечення відповідача, вважає, що необхідно зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп" заборгованість за Договором позики №74792642 у розмірі 8795,91 грн. (вісім тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень дев`яносто одна копійка), з яких: 8500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 295,91 грн. - сума заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1555,56 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень п`ятдесят шість копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.(чотири тисячі гривень нуль копійок)
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп", код ЄДРПОУ 44280974, адреса: 08205, м. Ірпінь, вул.. Садова, 31/33, офіс 40/3.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 02.07.2026. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Кокорєв