ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року 	Справа №160/3930/26	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМВОСТРОЙ” про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМВОСТРОЙ” до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
19.02.2026 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМВОСТРОЙ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №13592316/34718049 від 29.01.2026 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 13 від 28.02.2025 року, що складена Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМВОСТРОЙ»;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 13 від 28.02.2025 року, що складена Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМВОСТРОЙ», датою її фактичного отримання податковим органом.
25.02.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
04.03.2026 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
04.03.2026 року від Державної податкової служби України надійшов відзив на позовну заяву.
06.03.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив,.
10.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви відповідача-1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або у судовому засіданні з викликом сторін.
13.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
13.05.2026 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено.
18.05.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМВОСТРОЙ» надійшла заява, в якій просить: ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМВОСТРОЙ», ЄДРПОУ 34718049, 10
000,00 (десять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу у
суді першої інстанції.
20.05.2026 року від відповідачів надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, у яких просить у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення відмовити, оскільки розмір зазначених витрат на правничу допомогу у даній справі не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
22.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено розгляд заяви щодо розподілу судових витрат в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з 27.05.2026 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зважаючи на те, що справу вирішено судом за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення здійснюється без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.ч.1, 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.
Стаття 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, суд зазначає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМВОСТРОЙ” у даній справі представляло адвокатське бюро “ВІТАЛІЯ СМАГІНА” в особі керуючого бюро Смагіна Віталія Георгійовича, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №2993 від 05.11.2015, виданого Радою адвокатів Дніпропетровської області.
Між виконавцем та клієнтом укладено договір про надання правничої допомоги №1 від 05.09.2024 (далі Договір).
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, виконавець зобов`язується надати клієнту правничу (правову) допомогу, а клієнт - оплатити її та інші фактичні витрати виконавця, необхідні для надання правничої (правової) допомоги.
Відповідно до пункту 1.2. Договору правнича (правова) допомога за цим Договором включає в себе час, зокрема, на: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складення заяв, скарг, претензій, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, у тому числі державній виконавчій службі та приватним виконавцем, перед фізичними та юридичними особами; інші види правничої (правової) допомоги, що не заборонені законом, а також час на супутні дії виконавця, що безпосередньо та невідворотно пов`язані з правничою (правовою) допомогою та їх складовою.
Для надання клієнту правничої (правової) допомоги виконавець призначає адвоката, про що видається відповідний ордер (пункт 2.1. Договору).
Згідно з пунктом 2.4. Договору адвокат має право, зокрема, пред`являти позовні заяви, надавати заперечення та відзиви; знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються інтересів клієнта; знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання і відводи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення: подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам; подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб; знайомитися з технічним записом, журналом судового засідання, протоколом про вчинення окремої процесуальної дії і подавати письмові зауваження до них; робити із матеріалів справи виписки, знімати копії з матеріалів справи, одержувати копії судових рішень; оскаржувати судові рішення у частині, що стосується їхніх інтересів; право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову в судах всіх інстанцій; засвідчувати копії документів своїм підписом, вести листування, запитувати та отримувати, підписувати та направляти/надавати документи (інформацію); користуватися процесуальними правами, передбаченими чинним законодавством України для клієнта, без жодних виключень та обмежень.
Відповідно до пункту 4.1. Договору гонорар за надання правничої допомоги та порядок його оплати встановлюється додатковою угодою.
Згідно з пунктом 4.2. Договору фактичні витрати виконавця, необхідні для надання правничої (правової) допомоги, оплачуються клієнтом в повному обсязі.
Після надання правничої (правової) допомоги складаєтеся акт, що підписується сторонами. В акті вказується вид наданої виконавцем правничої (правової) допомоги та розмір гонорару у відповідності до узгодженого сторонами порядку його обчислення (погодинна оплата, фіксований розмір). Акт надається (надсилається) клієнту у двох примірниках. Протягом 3 днів з моменту отримання примірників акту, клієнт зобов`язаний підписати та повернути виконавцю один примірник підписаного акту. Акт вважається підписаним, а правнича (правова) допомога надана належно, якщо протягом строку, визначеного цим пунктом, клієнт не повернув виконавцю один підписаний зі свого боку примірник або не надав письмову мотивовану відмову від його підписання (пункт 4.3. Договору).
Цей Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до 05.09.2025 (пункт 6.1. Договору).
12.02.2026 сторонами Договору підписано додаткову угоду №16 про те, що виконавець зобов`язується надати клієнту правову (правничу) допомогу щодо судового оскарження рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №13592316/34718049 від 29.01.2026, а клієнт сплатити гонорар у фіксованому розмірі 10000 грн. за таку допомогу.
15.05.2026 сторонами Договору підписано акт про надання правничої (правової допомоги), згідно з яким виконавець надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу за фіксованою вартістю 10000 грн. щодо судового оскарження рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №13592316/34718049 від 29.01.2026 у судовій справі №160/3930/26, а саме:аналіз (вивчення) первинних документів та рішень відповідачів; аналіз чинного законодавства та судової практики щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень; консультація та роз`яснення щодо перспектив оскарження рішення відповідача-1; складання та подання позову з додатками; складання та подання відповіді на відзив.
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі “East/West Alliance Limited” проти України” від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з “гонораром успіху”. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено уст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.
Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 1000 гривень.
Стягнення витрат на правову допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-1 на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 252, 255 КАС України, суд, 
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМВОСТРОЙ” про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМВОСТРОЙ” (49017, м.Дніпро, вул.Повітрофлотська, 2А/12, код ЄДРПОУ 34718049) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-а, код ЄДРПОУ 44118658), Державної податкової служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, буд.8, код ЄДРПОУ 43005393) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМВОСТРОЙ” судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
В іншій частині заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв