ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ 

Справа №521/11464/25
Пр. №2/521/4800/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого – судді Сегеди О.М.,
при секретарі – Ворона А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 11 травня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С18.184.73620 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту Mastercard.
Зазначив, що банк на виконання умов договору кредиту надав позичальниці грошові кошти у сумі 5000,00 грн строком до 11 травня 2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами.
05 жовтня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №Z02.00302.004405057, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 30317,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.
Вказував, що банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 30317,00 грн строком до 05 жовтня 2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору.
10 січня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z75.00301.006194137, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 26200,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.
Зазначив, що банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 26200,00 грн. строком до 10 січня 2023 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору.
19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023 року, за умовами п.2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу.
Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються
(передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.
ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» свої зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував грошові кошти на користь АТ «Ідея Банк».
22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за кредитними договорами № СІ8.184.73620 від 11 травня 2017 року, № 202.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року, № 275.00301.006194137 від 10 січня 2020 року.
Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 22/12-2023, ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.
Пунктом 3.2 Договору факторингу № 22/12-2023 визначено, що загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, становить 11861032,61 грн., які ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг», та здійснило передачу реєстру боржників.
05 березня 2025 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРІНГ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було підписано Акт про відсутність взаємних претензій, який підтверджує належне виконання сторонами зобов`язань за договором факторингу.
Під час складання реєстру боржників № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року була допущена технічна помилка, а саме — помилково зазначено номер договору факторингу як №21/12-2023 від 21 грудня 2023 року замість правильного договору факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року.
Водночас відповідно до положень чинного договору факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року сторони досягли спільного розуміння, що зазначена технічна неточність не впливає на дійсність правочину, не скасовує факт переходу права вимоги, а також не змінює обсягів переданих прав, які були належним чином оформлені та підтверджені підписаним реєстром боржників № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року.
За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами
№ С18.184.73620 від 11 травня 2017 року, № 202.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року,
№ 275.00301.006194137 від 10 січня 2023 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .
Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитними договорами, позивач просив суд стягнути з останньої загальну суму заборгованості у розмірі 129807,32 грн., яка складається з заборгованості за:
Кредитним договором №С18.184.73620 від 11 травня 2017 року, станом на 19 грудня 2023 року у розмірі 21821,41 грн., яка складається:
-заборгованості за основним боргом -8505,50 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -13316,41 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 0 грн.
Кредитним договором №Z02.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року, станом на 19 грудня 2023 року у розмірі 45497 грн. яка складається:
-заборгованості за основним боргом -21938,34 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -7114,67 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 16444,24 грн.
Кредитним договором №Z75.00301.006194137 від 10 січня 2020 року, станом на 19 грудня 2023 року у розмірі 62488,66 грн. яка складається:
-заборгованості за основним боргом -24905,37 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -8053,27 грн.
-заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 29530,02 грн., а також
витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 21000,00 грн.
Ухвалою суду від 14 липня 2025 року було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.117-118).
Заочним рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 були задоволенні та стягнуто з останньої на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 129807,32 грн., судовий збір у розмірі 3028,99 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 21000,00 грн. (а.с.126-130).
Ухвалою суду від 02 квітня 2026 року заочне рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2025 року скасовано, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.157-158).
Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 19 березня 2026 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.123,124,125).
Представник відповідачки, діючий за ордером від 01 квітня 2026 року в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в який зазначив, що позовні вимоги не визнає, просив суд відмовити в їх задоволенні та розглянути справу за його відсутністю. Раніше надав відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі; заяву про зменшення розміру витрат на правову допомогу; письмові пояснення (а.с.164-168,169-170,179-190,191-196,197).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Хаджибейського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є юридичною особою та дії на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 20 жовтня 2015 року (а.с.109,110).
Встановлено, що 11 травня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С18.184.73620 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту Mastercard (а.с.6-7,8).
Відповідно до умов договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту Mastercard.
Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн строком до 11 травня 2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами.
Встановлено, що 05 жовтня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №Z02.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 30317,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною (а.с.12-14,15-16,17).
Відповідно до умов договору кредиту банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 30317,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.
Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 30317,00 грн строком до 05 жовтня 2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору.
Встановлено, що 10 січня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z75.00301.006194137, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 26200,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною (а.с.27-28).
Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 26200,00 грн. строком до 10 січня 2023 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору.
Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитними договорами, загальна сума заборгованості відповідачки перед банком склала 129807,32 грн., яка складається з заборгованості за:
Кредитним договором №С18.184.73620 від 11 травня 2017 року, станом на 19 грудня 2023 року у розмірі 21821,41 грн., яка складається:
-заборгованості за основним боргом -8505,50 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -13316,41 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 0 грн.
Кредитним договором №Z02.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року, станом на 19 грудня 2023 року у розмірі 45497 грн. яка складається:
-заборгованості за основним боргом -21938,34 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -7114,67 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 16444,24 грн.
Кредитним договором №Z75.00301.006194137 від 10 січня 2020 року, станом на 19 грудня 2023 року у розмірі 62488,66 грн. яка складається:
-заборгованості за основним боргом -24905,37 грн.;
-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -8053,27 грн.
-заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 29530,02 грн., що підтверджується довідками – розрахунками (а.с.54,62,65).
Встановлено, що 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023 року, відповідно до п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх. оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу (а.с.74-80).
Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються
(передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.
ТОВ «Оптіма Факторинг» свої зобов`язання за договором факторингу № 19/12-2023 року виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував на користь АТ «Ідея Банк» грошові кошти, що підтверджується платіжними інструкціями від 17 жовтня 2023 року та від 20 грудня 2023 року (а.с.86,87).
Встановлено, що 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за кредитними договорами № СІ8.184.73620 від 11 травня 2017 року, № 202.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року, № 275.00301.006194137 від 10 січня 2020 року (а.с.88-92).
Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 22/12-202 від 22 грудня 2023 року, ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з положенням п. 2.2 Договору факторингу № 22/12-202 від 22 грудня 2023 року, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.
Пунктом 3.2 Договору факторингу № 22/12-202 від 22 грудня 2023 року визначена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11861032,61 грн.
На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61 грн, та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників, що підтверджується платіжною інструкцією від 26 грудня 2023 року (а.с.98).
Встановлено, що 05 березня 2025 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», було підписано Акт про відсутність взаємних претензій, який підтверджує належне виконання сторонами зобов`язань за договором факторингу (а.с.99).
Під час складання реєстру боржників № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року була допущена технічна помилка, а саме-помилково зазначено номер договору факторингу як№21/12-2023 від 21 грудня 2023 року.
Водночас відповідно до положень чинного договору факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року сторони досягли спільного розуміння, що зазначена технічна неточність не впливає на дійсність правочину, не скасовує факт переходу права вимоги, а також не змінює обсягів переданих прав, які були належним чином оформлені та підтверджені підписаним реєстром боржників № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року.
Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Тобто, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № С18.184.73620 від 11 травня 2017 року, № 202.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року, № 275.00301.006194137 від 10 січня 2023 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в загальному розмірі 129807,32 грн.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 даного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами 2,3 ст. 215ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».
Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Крім того, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (частина шоста статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною третьою вищезазначеної статті (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Згідно із ч.3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Таким чином, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц «Установивши, що положення пункту 8.1 кредитного договору від 27 березня 2008 року про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за резервування ресурсів, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційними та такими, що суперечить моральним засадам суспільства, а також положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані умови кредитного договору є нікчемними з моменту укладення договору».
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов п.2.1 Договору № 202.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року та п.5 паспорту споживчого кредиту № 275.00301.006194137 від 10 січня 2020 року задоволенню не підлягають, оскільки вказані умови є несправедливими та суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Крім того, до суду не надано доказів на підтвердження надання відповідачці послуг та перелік таких послуг, за які передбачено комісію.
Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачкою умов кредитних договорів, з останній на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 83833,06 грн., яка складається з заборгованості за кредитним договором №С18.184.73620 від 11 травня 2017 року станом на 19 грудня 2023 року в розмірі 21821,41 грн.; заборгованості за кредитним договором №Z02.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року станом на 19 грудня 2023 року в розмірі 29053,01 грн.; заборгованості за кредитним договором №Z75.00301.006194137 від 10 січня 2020 року станом на 19 грудня 2023 року в розмірі 32958, 64 грн.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У своїй постанові від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
01 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та АБ «Правовий Курс» було укладено договір №02-24 про надання правничої допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а АБ «Правовий Курс» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.1003,104,105,106).
Згідно прийому-передачі наданої правничої допомоги №1 від 14 травня 2025 року сторони погодили надання наступних правових послуг у розмірі 21000,00 гривень (а.с.106,108).
Відповідачкою до суду надана заява про зменшення витрат на правову допомогу до 3000,00 грн. ( а.с.169-170).
У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачки.
Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 268, 275, 280-284, 352 - 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, вул. Набережно - Лугова, 8, код ЄДРПОУ 39992082, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «Універсал Банк», код банку 322001) заборгованість за кредитним договором №С18.184.73620 від 11 травня 2017 року станом на 19 грудня 2023 року в розмірі 21821 (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять одна) гривень 41 копійок, заборгованість за кредитним договором №Z02.00302.004405057 від 05 жовтня 2018 року станом на 19 грудня 2023 року в розмірі 29053 (двадцять дев`ять тисяч п`ятдесят три) гривні 01 копійка, заборгованість за кредитним договором №Z75.00301.006194137 від 10 січня 2020 року станом на 19 грудня 2023 року в розмірі 32958 (тридцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 64 копійок.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, вул. Набережно - Лугова, 8, код ЄДРПОУ 39992082, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «Універсал Банк», код банку 322001) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, вул. Набережно - Лугова, 8, код ЄДРПОУ 39992082, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «Універсал Банк», код банку 322001) витрати на правову допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 червня 2026 року.

Суддя: О.М. Сегеда