Справа № 367/2373/25
Провадження №2/367/1467/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

03 квітня 2026 року        місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Білогруд О.О.,
за участі секретарів судового засідання Гончаренко Н.В., Педенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак Олександра Володимирівна, Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту родинних відносин та факту неправильності запису, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак Олександра Володимирівна, Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення,
установив:
І. Стислий виклад позиції сторін.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коноваленко Є.О. звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В., Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту родинних відносин та факту неправильності запису, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В., Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 , зазначає, що приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний дядько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, а також земельної ділянки площею 0, 078 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою - АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем третьої черги за законом за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого у 1997 році, який був двоюрідним братом ОСОБА_3 . Мати ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , була рідною сестрою діда позивача - ОСОБА_6 , померлого 1961 році. Отже, спадкоємці першої черги у ОСОБА_3 - відсутні. У передбачений законом термін позивач вернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. При цьому, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася відповідачка у справі ОСОБА_7 , яка стверджує, що є спадкоємицею майна померлого ОСОБА_3 , водночас будь яких документів, які б надавали відповідачці право на успадкування нотаріусу надано не було. Також позивач стверджує, що з відповідачем ОСОБА_7 не знайомі. 21.05.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 . В указані постанові нотаріус зазначає, як підставу для відмови зазначає, що « представником спадкоємця було не в повній мірі надано документи про встановлення родинних відносин між спадкоємцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . А саме немає документа, що встановлює факт народження діда спадкоємця ОСОБА_6 та має інформацію про його батьків. А також у наданих мені та отриманих безпосередньо мною документах прізвища та імені родичів, через яких встановлюється родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем, написані не однаково (є різниця в написанні прізвище ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; імені матері спадкоємця ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інш)» Крім того, приватний нотаріус в своїй відмові звертає увагу на те, що «представником спадкоємця ОСОБА_1 - ОСОБА_14 було написано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але у повному витягу з Державного реєстру записів актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00043742540, отриманому 23.02.2024 приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Бурлак О.В., шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру є запис про смерть - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у якому дата народження померлого зазначена як: ІНФОРМАЦІЯ_4 » Відтак, з огляду на ці обставини, з метою реалізації своїх спадкових прав позивач вимушений звернутися до суду із позовними вимогами про встановлення факту родинних відносин та факту неправильності запису в актовому записі про смерть. При цьому, зауважено, що встановлення факту родинних відносин позивача із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично підтвердить його право на спадкування, що безпосередньо пов`язано із правами інших спадкоємців, зокрема відповідачки. Відтак, між позивачем та відповідачкою існує спір про право, який необхідно вирішувати за правилами позовного провадження. Обґрунтування заявлених позовних вимог. Так, факт родинних відносин позивача та ОСОБА_3 на думку сторони позивача підтверджується письмових доказів, а також показами свідків. Зокрема, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві, його батьками є ОСОБА_4 , ОСОБА_15 . Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . З посвідки про шлюб вбачається, що 02.08.1938 укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 . З довідки Центрального державного історичного архіву м. Києва від 14.03.2024 вбачається, що метричних книг церков повітового міста Васильків ( присілок Піски - приписний) Київської губернії за 1908 - 1910 рр. на зберіганні в архіві немає, в зв`язку з чим провести пошук запису про народження ОСОБА_6 , 1909 р.н. не має можливості. З свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . З посвідки про народження НОМЕР_5 убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є - ОСОБА_18 та ОСОБА_5 . Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 убачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , батько - « ОСОБА_9 ». З довідки Центрального державного історичного архіву м. Києва від 04.04.2024 вбачається, що у метричній книзі церкви Покрови Пресвятої Богородиці повітового міста Васильків Київської губернії за 1915 р. виявлено запис про народження ОСОБА_5 такого змісту: №60. Єфросинія, народилася (19) травня, хрестили (24) травня 1915 року. Батьки: васильківський селянин ОСОБА_19 і законна його дружина ОСОБА_20 , обоє православного віросповідання. З посвідки про шлюб №3976 вбачається, що 5 листопада 1940 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_18 . З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що після реєстрації шлюбу прізвище нареченого « ОСОБА_21 », прізвище нареченої « ОСОБА_9 » ( копія довідки від 05.11.1940). 24.02.1952 між ОСОБА_18 та ОСОБА_5 укладено другий шлюб, після якого наречена зміни прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_21 », що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00043771393 від 26.02.2024. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу убачається, що шлюб між ОСОБА_18 та ОСОБА_22 було розірвано згідно рішення Московського районного суду м. Києва від 28.09.1967. Між ОСОБА_18 та ОСОБА_23 13.09.1995 укладено третій шлюб, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № 00043754072. З свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_23 . З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 07.06.2024 за №056/1087-а убачається, що «українські записи прізвища ОСОБА_24 (паспорт; витяг з реєстру територіальної громади, запис ОСОБА_1 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_4 ), ОСОБА_25 (свідоцтво про народження; посвідка про шлюб, запис ОСОБА_5 ), а також записи російською мовою ОСОБА_26 (свідоцтво про народження (повторне), запис ОСОБА_27 , батько ОСОБА_28 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_29 , батько ОСОБА_27 , мати ОСОБА_30 ), ОСОБА_31 (посвідка про шлюб (повторна), запис ОСОБА_32 ), ОСОБА_33 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_34 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. … записи особового імені ЄФРОСИНІЯ (свідоцтво про народження; посвідка про шлюб, запис ОСОБА_5 ) та ОСОБА_35 (свідоцтво про право на спадщину за законом, запис ОСОБА_23 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними» Таким чином, зазначені письмові докази в своїй сукупності підтверджують існування вірогідності того, що позивач являється двоюрідним племінником ОСОБА_3 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатковим доказом існування родинних відносин позивача та ОСОБА_3 також є показання свідків, про допит яких буде заявлено відповідне клопотання. Відтак, з огляду на вказані обставини позивач вважає свої вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки встановлення вказаного факту необхідне позивачу для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, приватний нотаріус в своїй відмові звертає увагу на те, що «представником спадкоємця ОСОБА_1 - ОСОБА_14 написано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але у повному витягу з Державного реєстру записів актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00043742540, отриманому 23.02.2024 приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Бурлак О.В., шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру є запис про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у якому дата народження померлого зазначена як: ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Тобто, під час перевірки відомостей в реєстрі актів цивільного стану приватним нотаріусом було виявлено невідповідність у даті народження померлого ОСОБА_3 . Відтак, з огляду на дані обставини позивач в усному порядку звертався до відділу реєстрації актів цивільного стану, однак позивачу було роз`яснено, що відповідно до пункту 1.14 розділу I Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України. Оскільки постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурлаки О.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено з огляду на відсутність доказів родинних відносин, у внесенні змін до актового запису про смерть позивачу в усному порядку було відмовлено. За таких обставин позивач вважав за необхідне звернутися до суду із вимогою про встановлення неправильності запису про дату народження ОСОБА_3 при складенні актового запису про смерть №00145182587 від 07.12.2023, складеного реєстратором Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстицiї (м. Київ) головним спеціалістом О.О.Розумовською, який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дати народження померлого, а саме: вказано помилково « ІНФОРМАЦІЯ_4 » замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Покликаючись на положення ЦПК України, практику Верховного Суду, сторона позивача просила встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також встановити неправильність запису про дату народження ОСОБА_3 при складенні актового запису про смерть №00145182587 від 07.12.2023 р., складеного реєстратором Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дати народження померлого, а саме: зобов`язати указати вірну дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість невірної « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та внести зміни до актового запису про смерть № 00145182587 від 07.12.2023. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену позовну заяву розподілено в провадження судді Білогруд О.О.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 07.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурлаки О.В. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.03.2025 через підсистему «Електронний суд» (вх. № 17276 від 25.03.2025) представником відповідача адвокатом Логойдою Я.В. від імені відповідачки ОСОБА_36 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В., Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 09.04.2024 ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурлаки О.В. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , нотаріус в свою чергу надав відповідь, що ОСОБА_2 необхідно надати документи, що встановлюють родинний зв`язок із спадкодавцем або шлюбні відносини з ним, або заповіт від імені спадкодавця на ім`я ОСОБА_2 . Проте надання запитуваних нотаріусом документів для отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не можливо, оскільки ОСОБА_2 не є спадкодавцеві родичкою, хоча він і відносився до неї як до доньки. Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Також, ОСОБА_2 , зазначає що позивач за первісним позовом, не був присутнім в житті ОСОБА_3 , не спілкувався з ним та жодним чином не допомагав йому, всупереч тому що ОСОБА_3 потребував допомоги, в тому числі матеріальної, яку йому давала позивачка за зустрічним позовом. Тож ОСОБА_2 , вважає, що наявні підстави для визнання її спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_3 з огляду на таке. 19.07.1966 ОСОБА_3 визнано недієздатним з огляду на виявлення в нього психіатричного захворювання - шизофренії. 23.03.2012 у справі № 2-о-61/12 за заявою ОСОБА_2 про призначення опікуна та зобов`язання вчини ти дії її було призначено опікуном ОСОБА_3 . Зобов`язання щодо здійснення догляду за ОСОБА_3 ОСОБА_2 , як опікун, виконувала тривалий час з 2012 року до 2022 рік, надавала йому фінансову та матеріальну допомогу. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21.01.2022 у справі № 760/19487/19 за заявою ОСОБА_2 було поновлено цивільну дієздатність ОСОБА_3 . У подальшому, як відомо 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України було введено воєнний стан. У березні 2022 року ОСОБА_2 вимушено виїхала за межі України, зважаючи на складну без пекову ситуацію в Україні та водночас на необхідність в стаціонарному та оперативному лікуванні матері ОСОБА_2 , вона була змушена виїхати закордон. В лютому 2022 року ОСОБА_3 , відмовився від пропозиції ОСОБА_2 , виїхати з Києва, тож ОСОБА_2 продовжувала певний час самостійно, а надалі за допомогою друзів та її цивільного чоловіка допомогами ОСОБА_3 , весь час ОСОБА_2 підтримувала спілкування з ОСОБА_3 у телефонному режимі. У 2023 року ОСОБА_2 , повернулася до України та певний час вже особисто допомагала ОСОБА_3 . Між ними обговорювався напір укласти договір довічного утримання, проте дане питання було вирішено відкласти до моменту повернення ОСОБА_2 в Україну на постійне проживання, після завершення лікування, оскільки на той час вже ОСОБА_2 було призначено проведення оперативного втручання у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я. По завершенню свого лікування ОСОБА_2 у січня 2024 року повернулася в Україні та дізналася сумну звістку про смерть ОСОБА_3 . Тому, позивачка за зустрічним позовом, просила суду встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , визнати ОСОБА_2 , спадкоємицею четвертої черги в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_3 та стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивачки за зустрічним позовом понесені судові витрати. 
17.04.2025 ухвалою судді прийнято до спільного розгляду позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак Олександра Володимирівна, Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В., Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту родинних відносин та факту неправильності запису.
03.04.2025 до суду надійшли витребувані документи - копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 
05.05.2025 представником позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокатом Коноваленко Є.О. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на зустрічну позовну заяву. В якому ОСОБА_1 заперечила проти заявлених позовних вимог та просила відмовити в їх задоволені, виходячи з такого. З тверджень ОСОБА_2 випливає, що їх взаємовідносини не носили характеру сімейних, оскільки вони не були пов`язані ні спільним веденням господарства, ні бюджетом, ні спільним проживанням. Також між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відсутні взаємні права і обов`язки, оскільки фактично ОСОБА_2 проживала в цивільному шлюбі із іншим чоловіком. Отже, ОСОБА_2 , не надала суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту проживання з ОСОБА_3 . Тому, ОСОБА_1 просив суд відмовити ОСОБА_2 у задоволені зустрічних позовних вимог. Також, було заявлено клопотання про допит в якості свідків - ОСОБА_15 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 
11.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.
У судових засіданнях представник ОСОБА_1 - адвокат Коноваленко Є.О. підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , просила їх задовольнити у повному обсязі. Зауважувала, що родинні відносини позивача з ОСОБА_3 прослідковуються у документах, показах свідків. Так, померлий ОСОБА_3 був сином ОСОБА_39 , яка у свою чергу була сестрою ОСОБА_16 , який є дідом позивача за первісним позовом. Відтак ОСОБА_40 є родичем померлого ОСОБА_3 , тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. На зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 зазначила, що вона виконувала функції опікуна ОСОБА_3 , однак в розумінні закону з ним однією сім`єю не перебувала. На момент смерті ОСОБА_3 у 2023 році ОСОБА_2 проживала за кордоном, не мала з ним спільного бюджету, спільного господарства, а допомагала його в межах виконання обов`язків опікуна. Надання нею періодичної фінансової допомоги, а також допомоги по домашньому господарству не може свідчити, що вони були однією сім`єю. Зауважувала, що указане підтвердили свідки, допитані у суді за клопотанням представника ОСОБА_2 . Зокрема те, що ОСОБА_2 є емпатійною людиною, опікується людьми, які потрапили у складні життєві обставини. ОСОБА_3 міг сам себе забезпечувати у побуті, а візити ОСОБА_2 мали періодичний характер.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Логойда Я.В. у судових засіданнях зазначила, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки дослідженими доказами, зокрема документами, показами свідків, не доведено, що він є родичем ОСОБА_3 . Докази позовних вимог ОСОБА_1 грунтуюються на припущеннях та непрямих доказах. Сам ОСОБА_3 був самотньою людиною, ОСОБА_1 не був присутній у його житті. Водночас ОСОБА_2 фактично замінила ОСОБА_3 дочку. Вони мали теплі, дружні відносини, саме як батько і дочка, а не чоловік і дружина. Так, дійсно ОСОБА_7 за рішенням суду була призначена опікуном ОСОБА_3 , однак їх відносини виходили за межі виконання нею її обов`язку. ОСОБА_2 постійно підтримувала з ОСОБА_3 зв`язок, допомагала йому фінансово, а також по господарству, інколи могла залишитися ночувати у нього вдома де у неї було окреме ліжко, речі першої необхідності.
У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що тривалий час спілкувалася з ОСОБА_3 . Вони мали дуже теплі стосунки, вона відчувала його як батька, він ділився з нею своїми переживаннями, думками. Фактично у його житті вона була єдиною людиною з ким він спілкувався, адже не дуже полюбляв інших людей, був самітником. Вона періодично надавала йому фінансову допомогу, допомагала на подвір`ї та городі, у приготуванні їжі, прибирала у будинку. Зазначила, що у лютому 2022 року вимушена була виїхати за межі України і на разі проживає зі своєю дочкою у Німеччині. З ОСОБА_3 продовжувала підтримувати зв`язок у телефонному режимі. Вона умовляла його поїхати з нею, однак він категорично відмовлявся. У 2023 році вона з дочкою приїхала в Україну у сімейних справах і пішла до ОСОБА_3 , однак коли підійшла вже зрозуміла, що щось трапилося. Вже потім дізналася, що він помер. Хоча вона з ним і підтримувала спілкування у телефонному режимі, однак саме у період коли він помер, то з ним не зідзвонювалися. Після того, як вона виїхала за кордон, то ОСОБА_3 відвідував її чоловік, возив йому продукти, допомагав по господарству. Просила вимоги задовольнити, оскільки вважала померлого ОСОБА_3 членом своєї сім`ї. Також зазначила, що все життя проживає в ОСОБА_41 з чоловіком ОСОБА_42 , має дочку від першого шлюбу, яка проживає у Німеччині. У ОСОБА_3 постійно не проживала, інколи ночувала, однак вкрай рідко. У нього у будинку мала свій комплект постільної білизни, капці, особисті речі першої необхідності. ОСОБА_3 самостійно вів свої фінансові справи, оплачував комунальні послуги, у побуті самостійно себе обслуговував наскільки це може робити людина похилого віку.
Представниками третіх осіб подавалися заяви про проведення засідань за їх відсутності, правом на подання позиції щодо позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористалися.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_43 зазначив, що є рідним братом позивача ОСОБА_1 . Померлий ОСОБА_3 є сином ОСОБА_39 , яка у свою чергу була рідною сестрою їх діда ОСОБА_16 . Він все життя називав її «тьотка». На разі він (свідок) проживає у будинку поряд з будинком у якому проживав ОСОБА_3 . Їх далекий спільний родич після війни отримав земельну ділянку і прийняв рішення побудувати на ній всім по будинку. Спочатку був збудований будинок частина якого дісталася тітці ОСОБА_12 , а частина ОСОБА_44 , який був сином ОСОБА_16 , тобто племінником тітки - матері ОСОБА_3 . Цьому домоволодінню присвоєно адресу по АДРЕСА_1 , бо хвіртка виходить туди. Потім був збудований будинок у частині якого він (свідок) зараз проживає та який дістався ОСОБА_4 - його батьку. Цьому домоволодінню присвоєно адресу по АДРЕСА_2 . Наразі земельна ділянка та будинок по АДРЕСА_2 належить йому на праві приватної власності як спадкоємцю та старшому члену сім`ї ОСОБА_8 . В дитинстві він ще часто бував у домоволодінні де жила «тьотка» та ОСОБА_45 , її син. Однак внаслідок родинних суперечок вони не спілкувалися ще з моменту коли був живий їх батько ОСОБА_4 . Зазначив, що померлий ОСОБА_3 своєї родини не мав, до смерті матері проживав лише з нею. Як «тьотка» так і ОСОБА_45 жодним чином не хотіли підтримувати з ними звЙ`язки, ОСОБА_45 інколи навіть не вітався, саме тому про його смерть вони дізналися вже після того як його поховали соціальні служби. Також зазначив, що будь-яких сторонніх осіб у подвір`ї ОСОБА_3 ніколи не бачив, він не дуже полюбляв спілкування, був майже завжди сам, як і його матір. Про ОСОБА_2 він ніколи не чув і ніколи її не бачив. Також зазначив, що хоча є рідним братом ОСОБА_1 і фактично має такі ж родинні відносини з ОСОБА_3 , однак за спільною домовленістю спадкові права після смерті ОСОБА_3 оформлює ОСОБА_1 . Він (свідок) відповідних заяв до нотаріуса не подавав і не планує подавати.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_46 зазначила, що приблизно з 1969 до 1999 року проживала по АДРЕСА_1 . Це вулиця на якій проживав ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_11 . ОСОБА_1 (позивач) є її похресником, тому вона добре знає родину ОСОБА_8 і тому може ствердно сказати, що ОСОБА_3 це їх родич був. ОСОБА_4 (батько позивача) є племінником ОСОБА_47 , а відтак ОСОБА_45 - син ОСОБА_47 є родичем ОСОБА_48 . Її чоловік ОСОБА_49 дружив з ОСОБА_4 (батьком ОСОБА_50 і ОСОБА_51 ). Її діти та діти ОСОБА_4 ( ОСОБА_52 та ОСОБА_53 ) виросли разом та підтримували дружні відносини. Вона особисто не підтримувала дружніх відносин з ОСОБА_3 та його матір`ю, оскільки вони завжди якось сторонилися людей. Вона особисто знала її як тітку ОСОБА_12 (як вона її називала), так і її сина ОСОБА_54 . ОСОБА_55 прізвища їх не пам`ятає, точно знає, що на літеру «П». З матір`ю ОСОБА_3 - ОСОБА_11 більше підтримувала дружні відносини її свекруха, оскільки вона була хресною для дитини загиблого ОСОБА_56 . Саме від свекрухи вона знала історію, що будинок у якому жили ОСОБА_3 був побудований дідом ОСОБА_8 , потім земельну ділянку розділив він між дітьми. Внаслідок сімейної сварки стосунки покійна ОСОБА_11 з родичами ОСОБА_8 не підтримувала, як у подальшому і її син ОСОБА_3 . У 1990х роках померла ОСОБА_11 і її син залишився проживати сам, а після 1999 року вона ОСОБА_3 жодного разу не бачила. Коли вона його бачила, то він був фізично спроможний, оскільки доглядав за подвір`ям та городом самостійно. Взагалі ОСОБА_57 та її син ОСОБА_45 жили відокремлено, з сусідами спілкувалися мало, лише віталися, ні з ким не дружили, на спільних святах вона їх ніколи не бачила, хоча у ОСОБА_4 бувала часто, підтримували дружні відносини сім`ями, були кумами. Обставин різного написання прізвищ та імен роду ОСОБА_8 вона не знає.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_58 зазначила, що ОСОБА_8 вона знає з 1967 року, оскільки її рідна сестра ОСОБА_59 була у шлюбі з ОСОБА_4 , а їх діти це ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_43 (свідок у справі), а останній є її похресником. Саме тому вона дуже часто була у будинку по АДРЕСА_2 , відвідувала їх, а певний період навіть жила там. На разі її сестра не розмовляє, оскільки перенесла інсульт. ОСОБА_60 була сестрою ОСОБА_16 . Їх брат ОСОБА_61 разом з родиною загинули у 1961 році у аварії. Тобто ОСОБА_62 була тіткою ОСОБА_4 , який є чоловіком її сестри та батьком ОСОБА_1 (позивача) та ОСОБА_63 . З родичами ОСОБА_62 майже не спілкувалася, вони всі її називати «тіткою». ОСОБА_3 це син ОСОБА_64 , її дошлюбне прізвище ОСОБА_8 . У самого ОСОБА_3 родини і дітей не було, він не спілкувався з родичами. Жив він з матір`ю у будинку, який був через паркан з хвірткою з будинком у якому жив ОСОБА_4 та її сестра. Вона ніколи нікого не бачила у дворі ОСОБА_21 , хоча особисто до них у подвір`я вона ніколи не заходила. На контакт ОСОБА_3 , як і ОСОБА_22 , не йшли, на спільні свята вони ніколи не приходили, лише при зустрічі віталися. У ОСОБА_65 вона і зараз часто буває, будинок по АДРЕСА_2 , залишився йому, там же він проживає з родиною. ОСОБА_1 (позивач) проживає разом з матір`ю - її сестрою ОСОБА_66 . Обставин різного написання у документах прізвищ та імен роду ОСОБА_8 вона не знає.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_67 зазначив, що є цивільним чоловіком ОСОБА_2 . Проживають разом вже достатньо давно, однак у 2022 році ОСОБА_2 вимушена була поїхати до своєї дочки у Республіку Німеччина, внаслідок повномасштабного вторгнення, де проживає до сьогодні. Після весни 2022 року вперше приїхала до України у 2023 році, однак не надовго. До 2022 року вони проживали однією сім`єю у місті Ірпені. Коли саме і де вона познайомилася з ОСОБА_3 він не знає, однак тривалий час вона була його опікуном, постійно йому допомагала як фінансово так і по господарству фізичною силою то у будинку, то на городі. Їздила до нього на вихідних, інколи після роботи. Одного разу він допомагав ОСОБА_3 ремонтувати огорожу. У ОСОБА_3 він був не часто, у більшості випадків за дорученням ОСОБА_2 , або коли її підвозив до його будинку. Інших осіб він у ОСОБА_3 ніколи не бачив. Знає, що у нього була мати, яка померла. Інколи ОСОБА_2 забирала ОСОБА_3 до них додому у ОСОБА_68 , однак це було рідко і не тривало. У 2019 році ОСОБА_3 був запрошений як гість на весілля дочки ОСОБА_2 . Після лютого 2022 року він декілька разів за проханням ОСОБА_2 їздив до ОСОБА_3 , відвозив йому продукти, однак майже не спілкувався, лише декількома словами обмінювалися. Зауважив, що ОСОБА_2 є дуже емпатійною людиною, вона завжди допомагає знайомим, близьким, однак опікуном, на скільки йому відомо, була лише у ОСОБА_3 . 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_69 зазначила, що у свій час працювала у соціальній службі Солом`янського району міста Києва і її функціональними обов`язками було здійснення контролю за виконанням опікунами своїх обов`язків. Померлого ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вона добре пам`ятає, оскільки у них дуже цікаві відносини були. Вона один одного достатньо тепло називали, гарно між собою спілкувалися з певною теплотою. Зазначила, що будь-яких претензій до ОСОБА_2 як до опікуна у служби до неї не було, вона завжди своєчасно подавала звіти, ОСОБА_3 на неї не скаржився, навпаки він скаржився на іншого опікуна. У ОСОБА_3 вдома вона була лише декілька разів, будь-яких речей, які б свідчили, що у будинку проживає жінка вона не пам`ятає, щоб бачила, у неї особисто склалося враження, що він проживає один. Будинок виглядав занедбаним. Він не мав ознак особи недієздатної, навпаки він зрозуміло спілкування, адекватно оцінював ситуацію. В силу своєї роботи вона бачила різних осіб, їй є з чим порівнювати, то ОСОБА_3 був цілком нормальним. Він потребував допомоги як звичайна літня людина. Також зазначила, що ОСОБА_3 повідомляв, що родичів у нього немає, про будь-яких осіб родинного характеру він не зазначав, його особова справа також не містила таких відомостей.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка і висновки суду.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , складеного російською мовою, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач ОСОБА_1 (дослівно прізвище - « ОСОБА_70 »), батьками якого зазначені ОСОБА_4 (дослівно прізвище - « ОСОБА_70 ») та ОСОБА_15 (дослівно прізвище - « ОСОБА_70 »).
Згідно з копією свідоцтва про народження № НОМЕР_7 , складеного російською мовою, ОСОБА_4 (батько позивача) народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , а батьком указано ОСОБА_16 (дослівно прізвище - « ОСОБА_70 »). 
ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 54 роки помер ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , складеного російською мовою) у місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_71 (прізвище дослівно).
02.08.1938 зареєстровано шлюб між ОСОБА_72 (прізвище дослівно) та ОСОБА_17 , після реєстрації шлюбу наречені прізвища не змінювали (відомості з копії посвідки про шлюб №3223, складеної російською мовою).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 (посвідка про народження серії НОМЕР_5 ), батьками зазначено ОСОБА_18 , «Де…ди….» «Еф…» ОСОБА_73 (не розбірливо), згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Києві.
Згідно копії свідоцтва про шлюб № НОМЕР_9 , складеного російською мовою, у місті Києві 05.11.1940 зареєстровано шлюб між ОСОБА_18 та « ОСОБА_74 (прізвище, ім`я дослівно).
Згідно копії свідоцтва про шлюб, виготовленої друкованим способом, ОСОБА_18 та « ОСОБА_75 » (дослівно) зареєстрували шлюб, про що у книзі записів актів цивільного стані про шлюб 05.11.1940 проведений відповідний запис, прізвища після реєстрації «він ОСОБА_21 », вона « ОСОБА_76 » (дослівно). Указаний документ на звороті містить відбиток про те, що 10.01.1975 нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори засвідчено вірність цієї копії.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб убачається, що 24.02.1952 ОСОБА_18 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (після одруження ОСОБА_21 ), а згідно витягу від 26.02.2024 з Державного реєстру актів цивільного стану 07.12.1967 на підставі рішення суду Московського району м.Києва від 28.09.1967 складено актовий запис про розірвання шлюбу ОСОБА_18 та ОСОБА_22 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб убачається, що 13.09.1995 зареєстровано шлюб між ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженкою міста Васильків, Васильківського району, Київської області, раніше розлученої
Згідно копії свідоцтва про народження у м.Васильків ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_5 , у графі батько указано - ОСОБА_76 .
ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 83 років у місті Києві померла ОСОБА_23 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 .
Центральним державним історичним архівом України надано відповідь від 08.03.2024 про те, що у метричній книзі церкви Покрова Пресвятої Богородиці повітового міста Васильків за 1915 виявлено запис про народження ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть убачається, що 07.12.2023 складено актовий запис про те, що приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 72117011, площею 0,0788 га, розташована по АДРЕСА_1 (копія державного атку на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №130082).
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна ОСОБА_23 є її син ОСОБА_3 .
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурлак О.О. від 21.05.2024 відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні нотаріальної дії, у зв`язку з не наданням документів, що підтверджують факт смерті спадкодавця ОСОБА_3 , саме ІНФОРМАЦІЯ_2 та документів, які установлюють факт родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Рішенням народного суду Московського району міста Києва від 19.07.1966 за позовом « ОСОБА_77 » до ОСОБА_3 останнього визнано недієздатним. Рішенням Солом`янського районного суду міста Київ від 23.02.2012 у справі №2-о-61/12 заяву ОСОБА_2 задоволено та її призначено опікуном ОСОБА_3 , 1941 року народження, з мотивувальної частини якого також убачається, що ОСОБА_3 , 1941 року народження, визнано недієздатним рішенням Народного суду Московського району м.Києва від 19.07.1966.
Згідно копії посвідчення від 23.03.2012 №172 ОСОБА_2 , 1973 року народження, є опікуном ОСОБА_3 , 1941 року народження та над його майном відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва. 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києві від 21.01.2022 у справі № 760/19487/19 рішення народного суду Московського району міста Києві від 19.07.1966 скасовано, поновлено цивільну дієздатність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом досліджено також 1) копії платіжних доручень від 21.03.2023, 12.03.2022, 12.04.2022, 09.05.2022, 22.06.2022, 14.07.2022, 09.08.2022, 17.09.2022, 24.11.2022, 31.12.2022, 24.02.2023 про здійснення перерахування коштів, платником указано ОСОБА_2 , отримувач - « НОМЕР_11 »; 2) копії актів обстеження матеріально-побутових умов за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3) копію звіту опікуна за 2012-2015, 2017 роки, звіт-заяву від 11.03.2019.
Судом також досліджено копію спадкової справи №7/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , зокрема, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка міста Васильків, Київської області, заявником указано ОСОБА_3 , який проживає у АДРЕСА_3 , також у актовому записи здійснено відмітку, що ім`я « ОСОБА_12 » указано згідно паспорту. 
До приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В. надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Листом від 03.06.2024 указаним приватним нотаріусом повідомлено Тітар О.В. про необхідність надання документів, які підтверджують її право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 , а саме: документи, що установлюють родинний зв`язок зі спадкодавцем, або шлюбну відносини з ним, або заповіт від імені спадкодавця на її ім`я.
Також судом досліджено фотокартки з весільної церемонії, долучені до матеріалів справи за клопотанням представника ОСОБА_2 - адвоката Логойди Я.В. на яких серед гостей свята є особа, яка при порівняні з фото з паспорта громадянина України зовнішньо схожа на ОСОБА_3 . 
У відповідності до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.
Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження проживання на певній території України.
Судом установлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у зв`язку із чим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Разом із тим оформлення їх спадкових прав у нотаріальному порядку ускладнене відсутністю документального підтвердження їх родинного зв`язку з померлим.
Таким чином, встановлення факту, що ОСОБА_1 є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 - особою, яка спільно проживала з ОСОБА_3 безпосередньо впливає на обсяг спадкових прав позивачів, оскільки у разі підтвердження таких фактів вони належатимуть до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 .
Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).
У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері ( стаття 1262 ЦК України).
У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України).
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). 
У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (стаття 1265 ЦК України).
Водночас у постанові Верховного Суду від 04.02.2024 у справі № 404/7153/20 зазначено, що у п`яту чергу можуть спадкувати наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Положеннями статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Водночас у абзаці п`ятому пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: 1) спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; 2) особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; 3) інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб; 4) органи державної влади у порядку, установленому законом.
Суд ураховує, що у справах категорії про встановлення факту родинних відносин, а також спільного проживання може підтверджуватися не лише актовими записами цивільного стану, а й іншими доказами, зокрема показаннями свідків, фотознімками, документами спадкової справи, письмовими доказами, які у своїй сукупності дають можливість встановити наявність відповідного юридичного факту.
Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, наявних у справі.
Водночас, судом ураховується правова позиція, викладена у постанові КЦС ВС від 26.01.2022 у справі №165/2486/19, про те, що цивільне законодавство не містить норм, які зобов`язують позивача у спадкових справах разом із позовною вимогою про встановлення факту, пред`являти ще й вимог у про визнання права власності на спадкове майно.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд виходить із того, що письмові докази підтверджують факт кровного споріднення позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Надані письмові докази, які хоч і містять різні написання прізвищ та імен фізичних осіб, однак у вони сукупності за ознаками співпадінь одних з одним у прізвищах, іменах, по батькові, датах народження, місця народження, а також показання свідків, яких попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей, підтверджують кровне послідовне споріднення генеалогічного родоводу родини ОСОБА_8 . 
Зокрема, підтверджують походження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від спільного прародича, оскільки мати ОСОБА_3 була рідною сестрою ОСОБА_16 , який у свою чергу був дідом ОСОБА_1 та ОСОБА_63 . Відтак ОСОБА_3 був двоюрідним братом ОСОБА_4 , який був батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_63 .
Також підтверджують, що ОСОБА_78 є матір`ю ОСОБА_3 та рідною сестрою ОСОБА_16 , який у свою чергу є батьком ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_79 .
Покликання представника ОСОБА_7 на недоведеність ОСОБА_1 родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , зокрема тим, що свідки плуталися у прізвищах, інколи у іменах, не спростовуються дослідженими судом письмовими доказами, не містять переконливого обґрунтування неможливості встановлення відповідного факту, оскільки досліджені у сукупності докази підтверджують, що ОСОБА_78 є матір`ю ОСОБА_3 та рідною сестрою ОСОБА_16 , який у свою чергу є батьком ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_79 . 
Покази свідків ОСОБА_80 , ОСОБА_81 та ОСОБА_82 є чіткими, послідовними та сумнівів не викликають. Сторонами не надано доказів, які б ставили під сумнів показання допитаних свідків, спростовували обставини сімейних відносин та приналежності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до родини ОСОБА_8 , засновником якої саме з урахуванням досліджених доказів та установлених судом фактів є ОСОБА_83 .
Таким чином, судом приймається як доведене, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. 
Водночас, судом ураховано, що у судовому засіданні ОСОБА_43 , який є рідним братом ОСОБА_1 (позивача за первісним позовом) заявлено про відсутність наміру у спадкуванні після смерті ОСОБА_3 , як родича певного ступеня споріднення.
Також ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про встановлення факту неправильності внесення відомостей про дату народження ОСОБА_3 у актовому записі №00145182587 від 07.12.2023 про його смерть та зобов`язання уповноважених осіб органів державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни у цей актовий запис.
Так, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.  Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (стаття 2 Закону України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану). 
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану (частини перша - третя статті 9 Закону України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану). 
Такі функції, зокрема і внесення відповідних змін до актових записів, покладено на органи державної реєстрації актів цивільного стану.
Порядок внесення змін до актових записів урегульовано положеннями статті 22 згаданого Закону. Так, відповідно до частин другої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: 1) особи, щодо якої складено актовий запис; 2) одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; 3) опікуна недієздатної особи; 4) спадкоємців померлого; 5) представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.
Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії.
Так, відповідно пункту 2.13. Правил є, зокрема, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану. 
На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України у випадках, передбачених цими Правилами, складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому за відповідно формою. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в адміністративному та/або судовому порядку (пункт 2.12 згаданого Порядку).
Відтак чинним законодавством установлено позасудовий порядок внесення змін до актового запису цивільного стану про смерть. У позовній заяві ОСОБА_1 не указано, що ним вживалися будь-які заходи щодо вирішення указаного питання у органах державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема будь-яких документів на підтвердження цього надано не було, відтак ОСОБА_1 не доведено наявність спору про право щодо неправильності внесення відомостей до актового запису цивільного стану, а суд наділений функцією вирішувати спори між фізичними та юридичними особами і своїм рішенням підміняти державні органи влади не може. Твердження про усне звернення на разі судом не приймається як таке, що свідчить про дотримання процедури, визначеної законодавством.
Відтак у задоволені позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту неправильності відомостей у актовому записі про смерть ОСОБА_3 та зобов`язання внести відповідні зміни у цей актовий запис слід відмовити.
Щодо позовних вимог ОСОБА_2 . 
Стороною ОСОБА_2 заявлено вимогу про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю, а також визнати ОСОБА_2 спадкоємицею четвертої черги у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
У судових засіданнях як ОСОБА_2 так і її представником ОСОБА_84 , крім іншого, звернуто увагу, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебували у шлюбних чи фактичних шлюбних відносинах, їх відносинам притаманні відносини як батько-дочка, чи то дід-онука.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд виходить із того, що досліджені судом письмові докази, показання свідків, яких допитано за клопотанням сторони ОСОБА_2 не підтверджують позовні вимоги ОСОБА_2 , тобто нею не доведено факт спільного проживання ОСОБА_85 та ОСОБА_3 однією сім`єю.
Суд критично відноситься до твердження ОСОБА_2 про наявність у неї родинних відносин з ОСОБА_3 . Судом установлено і підтверджено дослідженими доказами, що ОСОБА_2 була опікуном недієздатного ОСОБА_3 . Виконувала свої обов`язки до моменту відновлення дієздатності ОСОБА_3 , однак у шлюбних відносинах вони не перебували, разом не проживали, а твердження про наявність у них теплих, дружніх відносин, надання йому періодичної фінансової допомоги у вигляді переказу грошових коштів, які не спростовуються судом, не можуть свідчити про наявність родинних відносин, притаманних зокрема батько-дочка чи то дід-онука. Крім того, до січня 2022 року ОСОБА_7 перебувала у статусі опікуна ОСОБА_3 , з весни 2022 року виїхала за межі України і на постійне місце проживання не поверталася, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 . Тобто ОСОБА_2 за півтора роки до смерті ОСОБА_3 не перебувала на території України, до від`їзду весною 2022 року за кордон постійно проживала у місті Ірпені Київської області, відтак указане свідчить, що вона не могла проживати разом з ОСОБА_3 останні п`ять років. 
Будь-яких доказів, які б підтверджували спільне проживання, спільний побут, а також наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 притаманних родині суду не надано. Докази, надані стороною ОСОБА_2 , зокрема показання свідків, допитаних за їх клопотанням, письмові звіти, фотокартки лише підтверджують належне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків як опікуна, а також наявність певних відносин, як то приятелювання, приятельство, дружба, опіка, тощо, які не притаманні родинним відносинам. 
Також судом не приймаються як доказ спільного побуту, взаємних прав та обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 копії платіжних доручень, долучених до зустрічної позовної заяви, оскільки у них не указано отримувача грошових коштів, перекази здійснювалися протягом 2022-2023 років, тому суд позбавлений можливості переконатися, що кошти, дійсно, надходили ОСОБА_3 . Крім того, періодичне перерахування коштів на банківський рахунок без підтвердження іншими доказами не може свідчити саме про наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, оскільки може містити наявність грошових зобов`язаних та/або інших договірних правовідносин, тощо.
Надані суду фотознімки, на яких зафіксовано особу, схожу на ОСОБА_3 серед гостей на весіллі, самі по собі не є безумовним доказом наявності родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
З огляду на зазначене, у задоволені позовної вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю слід відмовити.
Щодо вимоги про визнати ОСОБА_2 спадкоємицею четвертої черги у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 судом зауважується, що черги спадкоємців визначено положеннями Цивільного кодексу України і належність особи до тієї чи іншої черги залежить від ступеня спорідненості або тривалості проживання. Перевірку відповідних підтвердних обставин, шляхом вивчення родинних зв`язків та віднесення особи до певної черги здійснюється нотаріусом. Тобто законодавством чітко визначено коло суб`єктів реалізації державної політики у тій чи іншій сфері та їх повноваження. Відтак, ураховуючи, що судом відмовлено у задоволені позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, а також те, що суд не наділений правом перебирати на себе функції інших державних органів та посадових осіб, то у задоволені указаної позовної вимоги слід відмовити. 
Керуючись статтями 19, 263, 264, 265, 268, 293 315, 319 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак Олександра Володимирівна, Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту родинних відносин та факту неправильності запису - задовольнити частково. 
2. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. У задоволенні інших вимог відмовити.
4. У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак Олександра Володимирівна, Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
6. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
7. Повний текст рішення суду складено та підписано 13.04.2026.

Суддя         О.О. Білогруд