номер провадження справи 12/120/12-21/48/13-16/5/22

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 Справа № 5009/4799/12 (205/6157/15)
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Романа Анатолійовича, за участі секретаря судового засідання Тімофєєвої І.В., розглянувши матеріали справи № 5009/4799/12(205/6157/15)

за позовом Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (01001, Україна, м.Київ, вулиця Госпітальна, будинок, 12-г) в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” (пр.Гагаріна, 115, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 09305480)
до відповідача  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 641 593,55 грн 

в межах справи № 5009/4799/12 про неплатоспроможність  фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; адреса листування: АДРЕСА_4 )
керуючий реалізацією – арбітражний керуючий Кравченко Р.М. (поштова адреса: 03118, м. Київ, а/с 19)

За участі представників /в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду/:
від кредитора АТ “Ощадбанк” - Борзенко Л.М., довіреність

УСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Запорізької області від 28.12.2012 у справі №5009/4799/12 ФОП Шевченко Володимир Миколайович визнаний банкрутом, відкрито у справі ліквідаційну процедуру.
Ухвалою суду від 07.07.2020 у справі № 5009/4799/12 введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Керуючим реалізацією призначено арбітражного керуючого Кравченка Радіона Миколайовича. 
Ухвалою від 16.12.2020 у справі № 5009/4799/12 суд, наряду з іншим, звіт керуючого реалізацією затвердив, завершив процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 , звільнив банкрута - фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, закрив провадження у справі №5009/4799/12.
Зазначену ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.12.2020 у справі № 5009/4799/12 було оскаржено в апеляційному порядку Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України". 
За результатами апеляційного перегляду, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.11.2021 у справі № 5009/4799/12 апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.12.2020 у справі № 5009/4799/12 скасовано. Справу № 5009/4799/12 направлено до Господарського суду Запорізької області для продовження розгляду. 
Шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №5009/4799/12 визначено до розгляду судді Ніколаєнку Р.А (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022).
Ухвалою від 24.01.2022 Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Р.А. прийняв справу № 5009/4799/12 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 до провадження та розгляду на стадії процедури погашення боргів боржника.
Судова процедура у справі триває. 
Зазначається, що у відповідності до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
За правилами ч.3 ст. КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
13.11.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла справа Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №205/6157/15 за позовом Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до відповідача  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд якої за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно з ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства призначено судді Ніколаєнку Р.А., у провадження якого перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.11.2023). 
Згідно з ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.09.2023 справу № 205/6157/15 передано на розгляд Господарського суду Запорізької області у зв`язку із здійсненням останнім провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою від 16.11.2023 суд прийняв до розгляду в межах справи № 5009/4799/12 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 справу № 205/6157/15 за позовом Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Також суд ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства, підготовче засідання призначив на 13.12.2023, 12.00, яке неодноразово відкладалось. 
Зокрема, у зв`язку з оскарженням Банком до Центрального апеляційного господарського суду ухвали від 20.03.2024 у справі №5009/4799/12 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , розгляд справи № 5009/4799/12(205/6157/15) у підготовчому провадженні відкладено на 10.09.2024, 11.00; запропоновано позивачу визначити розмір заборгованості з огляду на вимоги постанови Верховного Суду від 29.01.2020 у даній справі № 205/6157/15, надати пропозиції по руху справи з огляду на оскарження Банком ухвали суду від 20.03.2024 у справі №5009/4799/12. 
Зважаючи на продовження апеляційного оскарження, розгляд справи переносився на 21.11.2024, 12.00, на 19.12.2024, 12.00, на 06.02.2025, 12.00. 
Центральний апеляційний господарський суд 19.12.2024 ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 у справі № 5009/4799/12 задовольнив частково. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 у справі № 5009/4799/12 змінив, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а абзаци 1 та 2 її резолютивної частини в наступній редакції:
“Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника – ОСОБА_1 частково - у розмірі 2 823 205,46 грн (з яких 560 883,94 грн забезпечені заставою майна Боржника), а саме:
- за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 517 330,00 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня), які забезпечені заставою майна Боржника, та 94 126,69 грн (конкурсні);
- за кредитним договором № 773/2 від 24.12.2007 - у розмірі 52 553,94 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня), які забезпечені заставою майна Боржника; 
- за кредитним договором № 610/1 від 27.04.2007 - у розмірі 84 054,50 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних, пеня);
- за договором відновлювальної кредитної лінії № 831/3 від 25.03.2008 у розмірі 2075140,33 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня). 
В іншій частині (у загальній сумі 274 852,38 грн) грошові вимоги відхилити”.
В решті ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 у справі №5009/4799/12 суд апеляційної інстанції залишив без змін.
Зазначається, що згідно з заявою АТ “Ощадбанк” про уточнення позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором вих.№ 103.20-12/1-700 від 06.04.2020, яка фактично є заявою про зменшення позовних вимог та яку суд прийняв згідно з п.1 ч.2 ст.46 ГПК України, предметом розгляду справи №5009/4799/12(205/6157/15) є вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитним договором 904/4 від 14.10.2008 у розмірі 701 593, 55 грн, що складається з таких сум:
- прострочена заборгованість за кредитом – 374 650,00 грн;
- прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам – 119 002,29 грн; 
- пеня за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом – 92 469,20 грн; 
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 17 621,25 грн; 
- 3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків – 25 223,93 грн;
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу – 72 626,88 грн.
Ухвалою від 18.01.2024 розгляд справи суд відклав до 31.01.2024, 11.00.
Згідно наданих позивачем пояснень до позовної заяви (вих.б/н від 30.01.2024) Банк, враховуючи перерахунок заборгованості станом на 29.01.2024 з підстав врахування виявлення погашення боржником протягом 2015-2016 років суми заборгованості – 60 000,00 грн, просив суд закрити провадження в частині погашення простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 60 000,00 грн та при розгляді справи №5009/4799/12 (205/6157/15) за позовом АТ “Ощадбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №904/4 від 14.10.2008 врахувати існуючу станом на 29.01.2024 заборгованість в розмірі 641 593,29 грн, що складається з таких сум:
- прострочена заборгованість за кредитом – 374 650,00 грн;
- прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам – 59 002,29 грн; 
- пеня за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом – 92 469,20 грн; 
- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу -17 621,25 грн; 
- 3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків - 25 223,93 грн;
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу – 72 626,88 грн.
В засідання суду 06.02.2025 представники сторін та керуючий реалізацією не з`явилися.
В день засідання на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 (б/н від 05.02.2025), за змістом якої виказано прохання про здійснення розгляду справи №5009/4799/12(205/6157/15) без особистої участі відповідача, а також зазначено про підтримання в повному обсязі раніше заявлених заперечень. 
Через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС суд в день засідання 06.02.2025 до його початку отримав заяву про відкладення розгляду справи (б/н від 06.02.2025) від представника Банку адвоката Борзенко Л.М., яка брала участь в останніх засіданнях суду у даній справі. Представник пояснила про її перебування на лікарняному та просить відкласти засідання суду на іншу дату.
Ухвалою від 06.02.2025 суд підготовче засідання у справі відклав на 12.03.2025 о 12.00, та, окрім іншого, зобов`язав позивача: 
- надати суду пояснення чи не охоплюють суми заявлених до стягнення у даній справі процентів, пені та втрат від інфляції суми таких нарахувань, які стягнути з ОСОБА_1 за рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року у справі № 2-п-26/12, яким позов Банку задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 жовтня 2008 року № 904/4 у розмірі 832 161,67 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки;
- надати пояснення із зазначенням конкретних періодів, за які заявлено до стягнення суми заборгованості, в тому числі із зазначенням початку (конкретної дати) періоду стягнення;
- надати оновлений розрахунок заявлених позовних вимог (в т.ч. з урахуванням зменшення сум заборгованості згідно із заявою Банку вих.№ 103.20-12/1-700 від 06.04.2020 про уточнення позовної заяви та виявлення погашення боржником протягом 2015-2016 років суми заборгованості у розмірі 60 000,00 грн), остаточно визначити суму заявлених вимог;
- враховуючи зауваження, викладені в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у даній справі № 205/6157/15, надати окремі пояснення про сплату відповідачем заборгованості та вчинення інших дій щодо її врегулювання після пред`явлення Банком до суду позову в травні 2010 року (про звернення стягнення на предмет іпотеки, справа № 2-п/26/12); 
- представити ІІ частину кредитної справи (засвідчені копії) ОСОБА_1 по договору № 904/4. 
11.03.2025 на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 (б/н від 10.03.2025) про відкладення розгляду справи до розгляду КГС ВС касаційної скарги на постанову ЦАГС від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12. Однак, вказана заява не скріплена кваліфікованим електронним підписом, тому судом не прийнята.
12.03.2025 суд отримав від позивача пояснення (вих.б/н від 12.03.2025), в яких Банк на виконання ухвали суду від 06.02.2025 підтвердив висловлені в доповненнях/поясненнях доводи та повідомив про наявність заборгованості відповідача перед АТ “Ощадбанк” по КД №904/4 від 14.10.2008 станом на 11.03.2025 в розмірі 641 593,29 грн, в т.ч.: прострочена заборгованість за кредитом - 374 650,00 грн; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 59 002,29 грн; пеня за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом - 92 469,20 грн; 3 річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 17 621,25 грн; 3 річних за несвоєчасну сплату відсотків - 252 23,93 грн; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 72 626,88 грн.
Позивач зазначив, що він як кредитор має право обирати спосіб стягнення заборгованості, в тому числі одночасно звертаючись і за стягненням заборгованості та зверненням стягнення на предмет застави. З метою врегулювання заборгованості за кредитним договором 07.06.2015 Відповідач звертався до Банку з письмовою заявою, за якою підтверджував/ не заперечував заборгованість за Кредитним договором у розмірі 653 602,29 грн, та пропозицією погасити борг у повному обсязі шляхом щомісячного погашення у розмірі 10 000 грн. Останнє погашення відповідачем заборгованості по кредиту було 13.03.2017. Копії матеріалів кредитної справи по КД № 904/4 від 14.10.2008 надано до суду у повному обсязі.
Ухвалою від 12.03.2025 розгляд справи суд відклав на 15.04.2025, 12.00, зобов`язав позивача надати пояснення щодо розрахунку суми пені, заявленої у позові, а також визначити суму пені станом на дату введення мораторію у справі №5009/4799/12 про неплатоспроможність відповідача - 21.12.2012 (не включно); надати розрахунок суми простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам станом на дату введення мораторію у справі №5009/4799/12 про неплатоспроможність відповідача - 21.12.2012 (не включно).
На виконання ухвали суду від 12.03.2025 позивачем надано пояснення вих.б/н від 14.04.2025, в яких останній зазначив наступне. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника – ОСОБА_1 , зокрема за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 частково - у розмірі 256 985,70 грн основного боргу та 16 304,76 грн пені, які забезпечені заставою майна Боржника. Не погодившись з даною ухвалою Акціонерним товариством “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” подано апеляційну скаргу. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 ухвалено "Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" до Боржника - ОСОБА_1 частково - у розмірі 2 823 205,46 грн (з яких 560883,94 грн забезпечені заставою майна Боржника), а зокрема: за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 517330,00 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня), які забезпечені заставою майна Боржника, та 94126,69 грн (конкурсні). 
Позивач вважає, що в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлені наведеними судовими актами обставини, мають для суду преюдиціальний характер і не потребують додаткового доведення при розгляді даного позову (постанови КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19, від 19.12.2019 по справі №520/11429/17, постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).
Позивач також надав розрахунок суми простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам станом на дату введення мораторію у справі №5009/4799/12 про неплатоспроможність відповідача - 21.12.2012 (не включно).
У судовому засіданні 15.04.2025 представник АТ “Ощадбанк” підтримала позицію, викладену у поясненнях та зазначила, що наразі позивач вважає обґрунтованими визначені у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 суми заборгованості відповідача за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008. Також зазначила, що вимоги позову не змінювались і не уточнювались, але позиція позивача змінилася з огляду на встановлене апеляційним судом.
Суд зазначає, що відповідач ОСОБА_1 у лютому 2025 року подав касаційну скаргу до Верховного Суду на постанову ЦАГС від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12. 
Керуючий реалізацією пояснив у судовому засіданні, що ухвалою Верховного Суду від 03.04.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12 залишено без руху, ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. ОСОБА_1 недоліки касаційної скарги у встановлений судом строк усунув, направив на адресу суду відповідні докази. Проте, на даний час касаційна скарга не прийнята, справа до розгляду не призначена.
Керуючий реалізацією вказав на доцільність оголошення у судовому засіданні перерви до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12.
Представник позивача вирішення питання подальшої можливості розгляду справи з огляду на подання відповідачем касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12 залишила на розсуд суду.
Суд визнав за необхідне зазначити, що розгляд питання оголошення тривалої перерви у розгляді справи, чи зупинення провадження у справі доцільно буде розглянути у разі прийняття та призначення касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12 до розгляду.
У зв`язку з необхідністю витребування від позивача, відповідача пояснень, розрахунків тощо, які мають значення для об`єктивного та правильного розгляду справи, ухвалою від 15.04.2025 суд підготовче засідання відклав на 19.05.2025 о 12.00.
Відповідач ОСОБА_1 19.05.2025 звернувся до суду з заявою про відкладення підготовчого засідання у справі до розгляду Верховним Судом його касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12. 
Заявлення відповідача суд прийняв та врахував при розгляді справи.
Позивач надав суду пояснення на виконання ухвали суду від 15.04.2025, в яких пояснює про наступне. У цивільній справі № 205/6157/15 період розрахунку заборгованості, покладеного в основу позовних вимог складено станом на 03 серпня 2015 року (розрахунок заборгованості додано). Тобто розрахунок заборгованості складено за період 14.10.2008 по 03.08.2015, на дату звернення позивачу до суду з позовом. За твердженням позивача, з врахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості, розмір заборгованості відповідача перед АТ “Ощадбанк” по КД №904/4 від 14.10.2008 за заявленими у позові вимогами станом на 15.05.2025 складає: 641593,29 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 374650,00 грн; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам – 59002,29 грн; пеня за порушення зобов`язань по поверненню суми кредиту - 42670,43 грн; пеня за порушення зобов`язань по поверненню відсотків за користування кредитом – 49798,77 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 17621,25 грн; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків – 25223,93 грн; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу – 72626,88 грн. На дату подачі позову нарахування пені проведено у відповідності до ст. 258 ЦК України.
У судовому засіданні 19.05.2025, яке відбулося за участі представника АТ “Ощадбанк”, суд, враховуючи клопотання відповідача, обставини справи оголосив перерву до 18.06.2025, 12.00.
Позивач 18.06.2025 направив суду клопотання з повідомленням, що АТ “Ощадбанк” звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із заявою про роз`яснення рішення, а саме постанови Центрального апеляційного господарського суд від 19.12.2024 року по справі № 5009/4799/12 в частині складових розміру грошових вимог Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008, а саме: розмір заборгованості за основним зобов`язанням, по процентам за користування кредитними коштами, 3% річних, втрати від інфляції, пеня - окремо.
Крім того, суд встановив, що ухвалою від 29.05.2025 Верховний Суд поновив ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12; відкрив касаційне провадження у справі № 5009/4799/12 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024; повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 відбудеться 03 липня 2025 року о 09:30. 
В засіданні 18.06.2025 представник позивача зазначила про звернення до Центрального апеляційного господарського суду з заявою про роз`яснення рішення, а саме постанови Центрального апеляційного господарського суд від 19.12.2024 року по справі № 5009/4799/12, про що повідомляла суд і письмово, у зв`язку з чим, а також враховуючи призначення Верховним Судом на 03.07.2025 судового засідання з розгляду касаційної скарги відповідача, вважала за доцільне розгляд справи відкласти. 
Суд погодився з позицією позивача і оголосив перерву у підготовчому засіданні до 30.07.2025 о 12.00. 
Від позивача 30.07.2025 суд отримав клопотання вих. № 55/5.4-03/98423/2025 від 29.07.2025 про відкладення розгляду справи. Позивач зазначив, що постановою від 03.07.2025 Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі № 5009/4799/12 – без змін.
12.06.2025 за вихідним №55/5.4-03/78942/2025, в порядку ст.42 ГПК України, АТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” подано до Центрального апеляційного господарського суду заяву про роз`яснення судового рішення у справі №5009/4799/12, а саме: постанови Центрального апеляційного господарського суд від 19.12.2024 року по справі №5009/4799/12 в частині визначення розміру складових грошових вимог акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008, визнаних судом. Станом на 29.07.2025 ухвала про роз`яснення судового рішення до АТ “Ощадбанк” не надходила. 
23.07.2025 АТ “Ощадбанк” направлено до Центрального апеляційного господарського суду клопотання про надання інформації про стан розгляду заяви Банку про роз`яснення судового рішення. Відповідь на звернення не надходила. Згідно відомостей офіційного сайту “Судова влада України” заява про про роз`яснення судового рішення перебуває на стадії “призначено склад суду”.
Ухвала про роз`яснення судового рішення має вирішальне значення з питання розміру складових заборгованості за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 у справі за позовом АТ “Ощадбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка на теперішній час перебуває на розгляді.
Позивач просив суд відкласти розгляд справи 30.07.2025, 12.00, до розгляду Центральним апеляційним господарським судом заяви акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Державний ощадний банк України” про роз`яснення судового рішення у справі № 5009/4799/12.
Заявлення позивача суд прийняв та врахував при розгляді справи, ухвалою від 30.07.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська конвенція з прав людини), розгляд справи відклав до 15.10.2025, 12.00.
Разом з тим, у зв`язку з виниклою необхідністю, ухвалою від 02.10.2025 суд переніс засідання з 15.10.2025, 12.00 на 11.11.2025, 12.00, запропонував позивачу визначити розмір заборгованості з огляду на вимоги постанови Верховного Суду від 29.01.2020 у даній справі № 205/6157/15, постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі № 5009/4799/12, надати позицію про подальший рух справи.
АТ “Ощадбанк” на ухвалу від 02.10.2025 надало пояснення (вих.№ 55/5.4-03/144387/2025 від 10.11.2025) з наполяганням вирішити спір у справі №5009/4799/12(205/6157/15) по суті. До пояснень додано ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2025 у справі № 5009/4799/12 про роз`яснення постанови цього суду від 19.12.2024 у цій справі. 
В засіданні 11.11.2025 суд оголосив протокольну перерву до 02.12.2025, 12.00.
На це засідання позивач надав пояснення № 55/5.4-03/153756/2025 від 01.12.2025 з наведенням обставин по заборгованості відповідача за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008, підсумувавши, що з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024, постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2025, рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.07.2012 по справі №404/4825/12 розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 складає 611 456,69 грн, з яких:
- 374 650,83 грн - заборгованість за кредитом,
- 46 623,97 грн - сума заборгованості по відсотках,
- 118 541,45 грн - пеня,
- 1 686,74 грн – 3% річних,
- 699,45 грн - втрати від інфляції,
- 25 866,50 грн - 5% неустойка згідно з пунктом 3.3 іпотечного договору,
- 9 493,58 грн - штраф 10% згідно п. 7.2 іпотечного договору,
- 40,0 грн - внесення до єдиної бази,
- 85,00 грн - звернення до Господарського суду Запорізької області,
- 150,00 грн - публікація оголошення в пресі,
- 1 800,00 грн - оцінка домоволодіння,
- 1700, 00 грн – витрати по сплаті судового збору по справі №404/4825/12,
- 120,00- грн – ІТЗ судового процесу по справі №404/4825/12. 
Присутня в засіданні 02.12.2025 представник АТ “Ощадбанк” зазначила, що ці суми просить стягнути Банк. 
Суд пояснення з зазначеними АТ “Ощадбанк” сумами заборгованості ОСОБА_1 прийняв, однак при цьому роз`яснив представнику, що заявлення такого роду мають бути викладені у письмовій формі, що слідує з положень ч.3 ст.46 ГПК України, відповідно до яких до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. 
В засіданні 02.12.2025 суд оголосив протокольну перерву до 23.12.2025, 14.30, запропонувавши представнику позивача остаточно визначити позовні вимоги та в разі зміни предмета позову, розміру позовних вимог – подати письмову про це заяву. 
АТ “Ощадбанк” подало клопотання № 55/5.4-03/163708/2025 від 22.12.2025, у якому додатково до раніше поданого відповідного звернення зазначило, що на виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 18.01.2024 по справі №5009/4799/12 (205/6157/15) АТ “Ощадбанк” були надані пояснення до позовної заяви за вих.№55/5.4-03/10774/2024 від 30.01.2024, відповідно до яких АТ “Ощадбанк” просив суд закрити провадження у справі в частині погашеної простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 60 000,00 грн та при винесені рішення у справі вважати існуючу на 29.01.2024 заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 641 593,55 грн. 
Одночасно за змістом цього ж клопотання, керуючись ст.42 ГПК України, позивач зазначає, що підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” (код ЄДРПОУ 09305480) заборгованість за кредитним договором №904/4 від 14.10.2008 у розмірі 641 593,55 грн, що складається з:
- прострочена заборгованість за кредитом – 374 650,00 грн;
- прострочена заборгованість по нарахованим відсотках – 59 002,29 грн;
- пеня за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом – 92 469,20 грн;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 17 621,25 грн;
- 3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків – 25 223,93 грн,
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу – 72 626,88 грн.
Крім того, позивач направив суду клопотання про відкладення розгляду справи (б/н від 23.12.2025), у якому повідомлено про неможливість представника АТ “Ощадбанк” взяти участь в засіданні 23.12.2025 через хворобу, до клопотання доданий доказ (скріншот) створення медичного висновку про непрацездатність. 
Ухвалою від 23.12.2025 провадження у справі №5009/4799/12(205/6157/15) за вимогами про стягнення з відповідача ОСОБА_1 60 000,00 грн відсотків суд закрив, розгляд справи відклав на 05.02.2026, 11.00.
У судовому засіданні 05.02.2026 представник позивача підтримала заявлені АТ “Ощадбанк” вимоги, надала пояснення на їх обґрунтування.
Керуючий реалізацією майна боржника також виказав свою позицію із запереченнями проти задоволення вимог позивача, вважає, що позов має бути залишений судом без розгляду відповідно до вимог частини 4 статті 7 КУзПБ.
Ухвалою від 05.02.2026 підготовче засідання у справі за вимогами про стягнення 641 593,55 грн відкладено до 26.03.2026, 11.00. 
Ухвалою від 26.03.2026 суд закрив підготовче провадження по справі №5009/4799/12(205/6157/15), яка розглядається в межах справи №5009/4799/12 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , з розгляду позову АТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до ОСОБА_1 та судове засідання з розгляду справи по суті призначив на 28.04.2026 о 14.30.
Засідання 28.04.2026 відбулось за участі представника АТ “Ощадбанк” в режимі відеоконференції, що зафіксовано за допомогою технічного засобу відео- та звукозапису “vkz.court.gov.ua”.
У судовому засіданні 28.04.2026 представник позивача підтримала заявлені АТ “Ощадбанк” вимоги, надала пояснення на їх обґрунтування.
Керуючий реалізацією майна боржника у судове засідання 28.04.2026 не з`явився, свою позицію із запереченнями проти задоволення вимог позивача та наявністю підстав для залишення позову без розгляду відповідно до вимог частини 4 статті 7 КУзПБ висловив у судовому засіданні 26.03.2026. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. 
В судовому засіданні 28.04.2026 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Вивчивши матеріали справи та надавши правову кваліфікацію відносинам сторін, суд встановив наступне та дійшов таких висновків. 
У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилалося на те, що 14 жовтня 2008 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 904/4, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 381 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних, комісійні винагороди та інші платежі, строком до 13 жовтня 2018 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03 серпня 2015 року становить 821 543,55 грн і складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 374 650,00 грн, простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 238 952,29 грн, пені за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення в розмірі 92 469,20 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 25 223,93 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 17 621,25 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 72 626,88 грн. Таким чином, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 14 жовтня 2008 року, яка станом на 03 серпня 2015 року становить 821 543,55 грн та вирішити питання судових витрат.
Станом на момент прийняття рішення у даній справі, з урахуванням прийнятих судом уточнень, предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №904/4 від 14.10.2008 у розмірі 641 593,55 грн, що складається з:
- простроченої заборгованості за кредитом – 374 650,00 грн;
- простроченої заборгованості по нарахованим відсотках – 59 002,29 грн;
- пені за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом – 92 469,20 грн;
- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу – 17 621,25 грн;
- 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків – 25 223,93 грн,
- втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу – 72 626,88 грн.
Встановлено, що 14 жовтня 2008 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 904/4, відповідно до умов якого АТ “Ощадбанк” надав ОСОБА_1 кредит у сумі 381 000,00 грн на споживчі цілі під сплату процентів за користування кредитом в розмірі 22% річних, з терміном остаточного погашення не пізніше 13.10.2018. 
У забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором між АТ “Ощадбанк” та ОСОБА_1 14.10.2008 було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 2353, предметом іпотеки за яким є житловий будинок та земельна ділянка.
Банк свої зобов`язання по договору виконав належним чином. 
За доводами позивача, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. 
За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. 
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.
Встановлено, що у травні 2010 року Банк звертався до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 904/4 в сумі 493428,17 грн за рахунок нерухомого майна – предмета іпотеки. 
В позові Банк вказав, що станом на 12.05.2010 за ОСОБА_1 значиться наступна заборгованість: 50 800,00 грн - прострочена заборгованість по кредиту; 102 473,41 грн - заборгованість по відсотках; 16 304,76 грн - пеня за порушення строків платежу; 323 850,00 грн - залишок по сплаті кредиту.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2010 справу № 2-4828/2010 за вказаним позовом Банку було передано за підсудністю до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області і останнім було відкрито провадження у справі, за результатами розгляду якої заочним рішенням від 28.09.2011 у справі № 2-960/11 позов було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за Договором № 904/4 у розмірі 493428,00 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.10.2008, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чалою В.О.
Надалі, ухвалою від 17.02.2012 Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська задовольнив заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, згадане заочне рішення від 28.09.2011 у справі № 2-960/11 скасував та призначив до розгляду справу №2п-26/12. 
В рамках справи №2п-26/12 Банк збільшив позовні вимоги до загальної суми 832161,67 грн, збільшивши періоди нарахувань, в тому числі за договірними процентами за користування наданими кредитними коштами, за пенею.
Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.07.2012 у справі №404/4825/12(№2п-26/12) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14.10.2008 № 904/4 у розмірі 832 161,67 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.10.2008, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чалою В.О., а саме належні ОСОБА_1 житловий будинок А-1, загальною площею 125 кв. м, житловою площею - 69,6 кв. м; Б-2 - гараж - сарай, В-1 - вбиральня; Г-1 - літня душова; 1-8 - огорожі, 9 - яма зливна, І, II – тротуар, розташований на земельній ділянці площею 0,1138 га, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель (присадибна ділянка), за кадастровим №1210400000:04:007:0017 за адресою: АДРЕСА_4 шляхом його реалізації на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження. У зазначеному рішенні суд підтвердив утворення у позичальника – ОСОБА_1 заборгованості з Договору № 904/4 станом на 22.05.2012 в розмірі 832 161,67 грн. Відповідно до іпотечного договору від 14.10.2008 реєстр.№ 2353 загальна вартість предмету іпотеки складає 517 330,00 грн.
Таким чином, рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.07.2012 у справі №404/4825/12(№2п-26/12), що набрало законної сили, встановлено факт наявності заборгованості відповідача перед Банком за кредитним договором №904/4 у розмірі 832 161,67 грн станом на 22.05.2012, що не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи між тими ж сторонами. 
Також обставини щодо спірних правовідносин сторін за кредитним договором від 14.10.2008 № 904/4 були предметом дослідження Верховного Суду під час перегляду заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.02.2016 та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24.10.2018 у справі № 205/6157/15. 
Так, скасувавши судові рішення першої та апеляційної інстанцій і направляючи цю справу на новий розгляд, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за наслідками розгляду у порядку спрощеного позовного провадження касаційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 205/6157/15 (провадження № 61-47542св18) у постанові від 29 січня 2020 року виснував наступне:
«У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16 та дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. 
А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).
З матеріалів справи убачається, що ПАТ «Ощадбанк» звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №205/6157/15 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 жовтня 2008 року № 904/4 у серпні 2015 року та просив стягнути заборгованість станом на 03 серпня 2015 року у розмірі 821 543,55 грн.
В апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції відповідач, серед іншого, порушив клопотання про застосування наслідків пропуску банком строку позовної давності. В обґрунтування указаного клопотання зазначав, що банк змінив строк виконання зобов`язання, оскільки у травні 2010 року звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою був забезпечений кредитний договір від 14 жовтня 2008 року № 904/4. Відповідач вважав, що банк пропустив загальний трирічний строк позовної давності для звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції відхилив указані доводи, виходячи з того, що перебіг позовної давності переривався вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Суд посилався на те, що ОСОБА_1 звертався до банку із заявами від 28 квітня 2014 року, 16 червня 2015 року, 20 травня 2016 року, в яких просив надати йому можливість сплачувати заборгованість за кредитним договором від 14 жовтня 2008 року № 904/4 у розстрочку протягом 7 років до повного погашення та пропонував свій графік погашення, чим визнав та погодився з існуючим боргом. Крім того, відповідач продовжує виконувати умови договору, сплачуючи проценти по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Апеляційний суд дійшов висновку, що остання плата за заборгованості була здійснена з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважав, що банк звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, оскільки відповідач своїми діями перервав перебіг строку позовної давності.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності.
Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16.
Проте суди попередніх інстанцій не надали оцінку вказаному та не встановили коли саме боржник сплачував кредитну заборгованість: в межах трьохрічного строку після звернення банку до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки (у 2010 році) чи після нього, тому з урахуванням статі 264 ЦК України не встановили чи переривався такий строк позовної давності діями відповідача.
У справі, що переглядається, після настання строку кредитування у 2010 року, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України. З`ясування судом строку повернення кредиту, що настав в силу пред`явлення позову про звернення стягнення на майно має вплинути на обрахунок суми заборгованості.».
При розгляді даної справи (№ 5009/4799/12(205/6157/15)), прийнятої до розгляду в межах справи про банкрутство № 5009/4799/12, необхідно також враховувати, що 17.02.2022 до суду від Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” надійшла заява про визнання грошових вимог кредитора (вих. №103.20-12/1-66 від 11.02.2022), згідно якої заявник просив визнати грошові вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (ЄДРПОУ 00032129), що станом на 19.01.2022 становлять 5 546 726,14 грн та складаються з:
- вимог за кредитним договором № 904/4 у розмірі 832 161,67 грн, що забезпечені заставою, та у розмірі 701 961,03 грн, 
- вимог за кредитним договором № 773/2 у розмірі 56 664,10 грн, що забезпечені заставою, та у розмірі 139 621,09 грн, 
- вимог за кредитним договором № 610/1 у розмірі 82 025,95 грн, що забезпечені заставою, та 354 156,59 грн, 
- вимог за договором відновлювальної кредитної лінії № 831/3 у розмірі 3380135,71 грн. 
02.12.2022 від АТ “Ощадбанк” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” суд отримав заяву про визнання грошових вимог кредитора (уточнену) станом на 14.02.2022 (вих.№ 103.20-12/1-1534 від 29.11.2022), згідно якої Банком здійснено перерахунки заявлених до визнання 3% річних, втрат від інфляції з обмеженням періоду нарахувань до дня відкриття провадження у даній справі про банкрутство, як то вимагалося судом, та визначено суми цих нарахувань станом на 20.12.2012.
Згідно із вказаною заявою Банк просив визнати його грошові вимоги до Боржника в загальній сумі 3 098 057, 84 грн, а саме:
- визнати вимоги за кредитним договором № 904/4 у розмірі 517 330 грн, що забезпечені заставою, та у розмірі 107 815,29 грн,
- визнати вимоги за кредитним договором № 773/2 у розмірі 61 004,34 грн, що забезпечені заставою,
- визнати вимоги за кредитним договором № 610/1 у розмірі 336 767,88 грн,
- визнати вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії № 831/3 у розмірі 2 075 140,33 грн. 
За результатом розгляду заяви про визнання грошових вимог кредитора за кредитним договором № 904/4, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 у справі № 5009/4799/12 суд ухвалив: 
«Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника –  ОСОБА_1 частково - у розмірі 1 094 197,22 грн основного боргу та 34 850,34 грн пені, а саме:
- за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 256 985,70 грн основного боргу та 16 304,76 грн пені, які забезпечені заставою майна Боржника, 
- за кредитним договором № 773/2 від 24.12.2007 - у розмірі 51 558,82 грн основного боргу та 995,12 грн пені, які забезпечені заставою майна Боржника, 
- за кредитним договором № 610/1 від 27.04.2007 - у розмірі 81 811,20 грн основного боргу та 2 243,30 грн пені, 
- за договором відновлювальної кредитної лінії № 831/3 від 25.03.2008 у розмірі 703 841,50 грн основного боргу та 15 307,16 грн пені. 
В іншій частині (у загальній сумі 2 003 860,62 грн) грошові вимоги відхилити.». 
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12, за результатами перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 у даній справі, ухвалу суду першої інстанції змінено, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а абзаци 1 та 2 її резолютивної частини в наступній редакції:
“Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника – ОСОБА_1 частково - у розмірі 2 823 205,46 грн (з яких 560 883,94 грн забезпечені заставою майна Боржника), а саме:
- за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 517 330,00 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня), які забезпечені заставою майна Боржника, та 94 126,69 грн (конкурсні);
- за кредитним договором № 773/2 від 24.12.2007 - у розмірі 52 553,94 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня), які забезпечені заставою майна Боржника; 
- за кредитним договором № 610/1 від 27.04.2007 - у розмірі 84 054,50 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних, пеня);
- за договором відновлювальної кредитної лінії № 831/3 від 25.03.2008 у розмірі 2075140,33 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня). 
В іншій частині (у загальній сумі 274 852,38 грн) грошові вимоги відхилити”.
В решті ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 у справі №5009/4799/12 залишено без змін.
У зазначеній постанові апеляційний суд щодо вимог, заявлених на підставі кредитного договору № 904/4 від 14.10.2008 (далі – Договір № 904/4) у розмірі 517 330 грн, що забезпечені заставою, та у розмірі 107 815,29 грн, зазначив наступне.
«Судом встановлено, що відповідно до цього Договору № 904/4 АТ “Ощадбанк” надав ОСОБА_1 кредит у сумі 381 000,00 грн на споживчі цілі під сплату процентів за користування кредитом в розмірі 22% річних, з терміном остаточного погашення не пізніше 13.10.2018. 
У забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором між АТ “Ощадбанк” та ОСОБА_1 14.10.2008 було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 2353, предметом іпотеки за яким є житловий будинок та земельна ділянка.
Банк пояснив, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, послався на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.07.2012 у справі №404/4825/12(№2п-26/12), яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 832161,67 грн, зокрема, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження. Зазначив, що на виконання цього рішення був виданий відповідний виконавчий лист по справі №404/4825/12, який неодноразово пред`являвся для примусового виконання як до органів державної виконавчої служби, так і до приватних виконавців, проте предмет іпотеки не був реалізований, а заборгованість ОСОБА_1 перед АТ “Ощадбанк” не була погашена.
При цьому Банк повідомив, що після винесення рішення суду від 11.07.2012 у справі №404/4825/12 ОСОБА_1 було здійснено часткове погашення заборгованості у загальному розмірі 223 091,17 грн. 
Наданими Банком матеріалами, а також матеріалами витребуваної та отриманої судом цивільної справи Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська №404/4825/12(№2п-26/12) підтверджується, що рішенням від 11.07.2012 у цій справі, на яке послався Банк, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14.10.2008 № 904/4 у розмірі 832 161,67 грн звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.10.2008, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чалою В.О., а саме належні ОСОБА_1 житловий будинок А-1, загальною площею 125 кв. м, житловою площею - 69,6 кв. м; Б-2 - гараж - сарай, В-1 - вбиральня; Г-1 - літня душова; 1-8 - огорожі, 9 - яма зливна, І, II – тротуар, розташований на земельній ділянці площею 0,1138 га, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель (присадибна ділянка), за кадастровим №1210400000:04:007:0017 за адресою: АДРЕСА_4 шляхом його реалізації на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження.
У зазначеному рішенні суд підтвердив утворення у позичальника – ОСОБА_1 заборгованості з Договору № 904/4 станом на 22.05.2012 в розмірі 832 161,67 грн. 
Відповідно до іпотечного договору від 14.10.2008 реєстр.№ 2353 загальна вартість предмету іпотеки складає 517 330,00 грн.
Банк зазначив, що станом на 21.12.2012 (не включно), за період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року до дати введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі (21.12.2012) сума втрат від інфляції складає 699,45 грн, 3% річних (в т.ч. по простроченому основному боргу та прострочених процентах) – 1 686,74 грн, пеня складає 13 688,60 грн. 
Підсумковий розрахунок Банку за вимогами по Договору № 904/4 наступний: 832161,67 грн – 223 091,17 грн + 699,45 грн + 1 686,74 грн + 13 688,60 грн = 625 145,29 грн. 
З цієї загальної суми вимог суму 517 330,00 грн Банк заявив як такі, що забезпечені заставою майна Боржника та у розмірі 107 815,29 грн (625 145,29 – 517330,00) - як конкурсні. 
В той же час, судом встановлено, що у травні 2010 року Банк звертався до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 904/4 в сумі 493 428,17 грн за рахунок нерухомого майна – предмета іпотеки. 
В позові Банк вказав, що станом на 12.05.2010 за ОСОБА_1 значиться наступна заборгованість:
- 50 800 грн 00 коп. - прострочена заборгованість по кредиту;
- 102 473 грн 41 коп. - заборгованість по відсотках;
- 16 304 грн 76 коп. - пеня за порушення строків платежу; 
- 323 850 грн 00 коп. - залишок по сплаті кредиту.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2010 справу № 2-4828/2010 за вказаним позовом Банку було передано за підсудністю до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області і останнім було відкрито провадження у справі, за результатами розгляду якої, заочним рішенням від 28.09.2011 у справі № 2-960/11 позов було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за Договором № 904/4 у розмірі 493428 грн звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.10.2008, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чалою В.О.
Надалі, ухвалою від 17.02.2012 Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська задовольнив заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, згадане заочне рішення від 28.09.2011 у справі № 2-960/11 скасував та призначив до розгляду справу №2п-26/12. 
В рамках справи №2п-26/12 Банк збільшив позовні вимоги (які первинно заявлялися в сумі 493 428,17 грн) до загальної суми 832 161,67 грн, збільшивши періоди нарахувань, в тому числі за договірними процентами за користування наданими кредитними коштами, за пенею і за наслідками розгляду цієї справи прийнято рішення від 11.07.2012, саме яке покладено Банком у підставу грошових вимог до ОСОБА_1 , що ним заявлені в межах справи про неплатоспроможність останнього. 
З даному приводу суд першої інстанції також виснував, що звернувшись в травні 2010 року з позовом до суду про дострокове повернення всієї суми кредитних коштів та належних до сплати на час звернення платежів за рахунок заставного майна, Банк реалізував своє право пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, тим самим змінивши порядок, умови і строк кредитування, після чого право Банку нараховувати передбачені Договором проценти за кредитом та інші платежі на підставі Договору припинилося та при цьому настала відповідальність позичальника – Боржника у вигляді сплати процентів та втрат від інфляції відповідно до ст.625 ЦК України. 
Скасування заочного рішення суду від 28.09.2011 у справі № 2-960/11 (підставою чого послугувало постановлення заочного рішення за відсутності відповідача) ніяким чином не спростовує факт реалізації Банком вказаного права та правові наслідки цього. 
Суд дійшов висновку, що Банк був не вправі збільшувати ціну позову, розмір позовних вимог за рахунок збільшення договірних процентів, а також інших нарахувань під час розгляду справи № №2п-26/12.
Отже, визначаючи розмір належних до визнання вимог Банку за договірними процентами за користування кредитом та пені, слід виходити з сум позовних вимог Банку за позовом, поданим до суду в травні 2010 року, які узгоджуються з доданою до позовної заяви банківською довідкою-розрахунком, яка є належним доказом на підтвердження належних ОСОБА_1 до сплати Банку платежів. 
Однак, з урахуванням вищенаведеного обґрунтування щодо необхідності дотримання принципу “res judicata”. (як щодо вимог за кредитним договором № 831/3 від 25 березня 2008 року), колегія суддів не може погодитися з такими висновками та вважає за необхідне наголосити на тому, що рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.07.2012 у справі №404/4825/12, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 832 161,67 грн, зокрема, звернено стягнення на Предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 , шляхом його реалізації на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, набрало законної сили і на виконання зазначеного вище рішення суду Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 02.10.2012 був виданий відповідний виконавчий лист по справі № 404/4825/12.
Натомість приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції при визначенні розміру грошових вимог AT “Ощадбанк” до ОСОБА_1 , безпідставно не враховував наявність рішення суду за кредитним договором № 904/4, яке набрало законної сили та є чинним, відповідно до якого і було встановлено розмір заборгованості ОСОБА_1 перед AT “Ощадбанк”, здійснивши перегляд зазначеного вище рішення суду у позапроцесуальний спосіб.
Необхідно зауважити, що відхилення кредиторських вимог АТ “Ощадбанк” в частині сум, які підтверджені рішенням суду, суперечить принципам правової визначеності та обов`язковості виконання судового рішення. 
Зі змісту рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.07.2012 у справі №404/4825/12 слідує, що зобов`язання позичальника за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним виконувалися неналежним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.05.2012 склала - 832 161,67 грн, з яких: 244475,00 грн - строкова сума основного боргу за кредитом; 130 175,83 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 269 715,14 грн - заборгованість по відсотках; 118 541,45 грн - пеня; 25 866,50 грн - 5% неустойка згідно п. 3.3. іпотечного договору; 39 493,58 грн - штраф 10% згідно п. 7.2 іпотечного договору; 40,0 грн. внесення до єдиної бази; 85,00 грн - звернення до господарського суду Запорізької області; 150,00 грн - публікація оголошення в пресі; 1 800,00 грн - оцінка домоволодіння.
Зважаючи на погашення заборгованості за Договором в сумі 223 091,17 грн, про що вказує Банк (відповідні розрахунки та виписки по рахунках наявні в матеріалах справи), та з огляду на порядок зарахування сум коштів, які надійшли від Позичальника у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 904/4, та їх черговість, що визначено п. 1.7 Договору, сума заборгованості за договірними процентами підлягає зменшенню до суми 46623,97 грн. 
Щодо нарахувань по ст. 625 ЦК України, то згідно з розрахунком Банку останнім визначений період цих нарахувань за боргом по кредиту з 28.09.2012 по 20.12.2012.
Водночас, за перерахунком суду розмір 3% річних на суму основного боргу в цьому періоді становить 2 579,56 грн, розмір втрат від інфляції – 373,90 грн і саме в таких сумах вимоги Банку є такими, що підлягають визнанню. 
Виконані за банківським розрахунком нарахування по ст. 625 ЦК України, а саме 3% річних за період з 30.11.2012 по 20.12.2012 та інфляційних втрат за грудень 2012 на суми донарахованих договірних процентів з огляду на зміну строку виконання Договору є безпідставними. Так само, є безпідставними нарахування пені по простроченому основному боргу та процентах за період з 01.10.2012 по 20.12.2012 на суму 13 688,60 грн.
Як вже було зазначено, відповідно до іпотечного договору від 14.10.2008, зареєстрований в реєстрі за № 2353, заставна вартість предмету іпотеки складає 517 330,00 грн. 
Враховуючи все вищевикладене, а також те, що АТ “Ощадбанк” надано рішення компетентного юрисдикційного органу, що набрало законної сили, яким підтверджується заборгованість боржника перед кредитором, належить визнати грошові вимоги останнього за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 611 456,69 грн, з яких: 427 555,16 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції) та 89 774,84 пені - забезпечені заставою майна Боржника, та 94126,69 грн - конкурсні. В іншій частині вимоги Банку, що ґрунтуються на Договорі № 904/4, слід відхилити. 
Судом першої інстанції вищезазначене враховано не було та зроблено помилкові висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи. 
Таким чином, доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду. 
У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що господарський суд дійшов правильного висновку в частині визнання грошових вимог кредитора в сумі 1 129 047,56 грн та відхилення, зокрема, 274 852,38 грн, проте помилково відхилив грошові вимоги в сумі 1694157,90 грн, які належало визнати як такі, що підтверджені рішенням судів, що набрали законної сили та є обов`язковими для боржника.».
Ухвалою від 01.10.2025 у справі № 5009/4799/12 Центральним апеляційним господарським судом, за заявою Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк”, роз`яснено постанову апеляційного суду від 19.12.2024 у цій справі в частині розгляду грошових вимог Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008, наступним чином:
«Враховуючи все вищевикладене, а також те, що АТ “Ощадбанк” надано рішення компетентного юрисдикційного органу, що набрало законної сили, яким підтверджується заборгованість боржника перед кредитором, належить визнати грошові вимоги останнього за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 611 456,69 грн, з яких: 427 555,16 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції) та 89 774,84 пені - забезпечені заставою майна Боржника, та 94126,69 грн - конкурсні. В іншій частині вимоги Банку, що ґрунтуються на Договорі № 904/4, слід відхилити”. 
З огляду на що, вбачається, що з заявлених Банком грошових вимог за кредитним договором № 904/4 на загальну суму 625 145,29 грн (517 330 грн, що забезпечені заставою + 107 815,29 грн), апеляційний судом було визнано грошові вимоги, що підтверджуються рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.07.2012 у справі №404/4825/12 та здійснені банком донарахування втрат від інфляції та 3% річних. Вимоги в частині донарахованої пені в розмірі 13 688,60 грн. було відхилено.
Відтак, судом було визнано грошові вимоги за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 611 456,69 грн.
Зважаючи на те, що вимоги на суму 517 330 грн забезпечені заставою майна Боржника, то в їх склад було включено 427 555,16 грн (заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції) + 89 774,84 грн (пеня). Вимоги на суму 94 126,69 грн є конкурсними. Загалом на суму 611 456,69 грн.
Тобто розбіжностей в розмірі визнаних грошових вимог за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 між мотивувальною та резолютивною частинами постанови немає, мотивувальна частина була більш ширше викладена для розуміння походження сум та критеріїв поділу кредиторських вимог.
Як передбачено ч. 4 ст. 245 ГПК України про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
Виходячи з прохальної частини заяви, за якою кредитор просить роз`яснити, який розмір складових грошових вимог Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 визнано судом, а саме: розмір заборгованості за основним зобов`язанням, по процентам за користування кредитними коштами, 3% річних, втрати від інфляції, пеня – окремо, суд роз`яснює, що визнані за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 грошові вимоги - у розмірі 517 330,00 грн (заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції + пеня), які забезпечені заставою майна Боржника, та 94 126,69 грн (конкурсні), складаються, зокрема, з: 374 650,83 грн - заборгованості за кредитом (244 475,00 грн + 130 175,83 грн), 46 623,97 грн - суми заборгованості по відсотках (269 715,14 грн – 223 091,17 грн (сума погашення)), 118 541,45 грн – пеня (присуджена рішенням від 11.07.2012 у справі №404/4825/12), 1 686,74 грн – 3% річних та 699,45 грн - втрати від інфляції.». 
Отже, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12, з урахуванням роз`яснення ухвалою від 01.10.2025, визнано грошові вимоги кредитора до Боржника в розмірі 611 456,69 грн (517 330,00 грн, які забезпечені заставою майна Боржника, та 94 126,69 грн – конкурсні). 
Постанова Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12 набула законної сили. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Тобто факти, встановлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19). 
Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів. 
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова КЦС ВС від 19.12.2019 по справі №520/11429/17).
Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії – за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).
Таким чином, з набранням законної сили постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №5009/4799/12, з урахуванням роз`яснення ухвалою від 01.10.2025, встановлено факт наявності кредиторської заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 - у розмірі 611 456,69 грн (517 330,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, 3% річних та втрати від інфляції, пеня, які забезпечені заставою майна Боржника, та 94 126,69 грн - конкурсні). І вказане не потребує додаткового доведення при розгляді даної справи. 
У справі, що розглядається (№ 5009/4799/12(205/6157/15), Банк остаточно свої вимоги до відповідача (Боржника) визначив у клопотанні № 55/5.4-03/163708/2025 від 22.12.2025, згідно з яким просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” (код ЄДРПОУ 09305480) заборгованість за кредитним договором №904/4 від 14.10.2008 у розмірі 641 593,55 грн, що складається з:
- прострочена заборгованість за кредитом – 374 650,00 грн;
- прострочена заборгованість по нарахованим відсотках – 59 002,29 грн;
- пеня за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом – 92 469,20 грн;
- 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту – 17 621,25 грн;
- 3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків – 25 223,93 грн,
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу – 72 626,88 грн.
Суд звертає увагу, що судом апеляційної інстанції зазначено складову визнаних вимог - 374650,83 грн заборгованості за кредитом, з визначенням копійок, що не має вирішального значення.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до відповідача ОСОБА_1 в частині визнаних грошових вимог Банку в сумі 611 456,69 грн (з них 118 541,45 грн – пеня) підлягає задоволенню.
При цьому суд враховує тривалість розгляду як справи позовного провадження (№ 5009/4799/12(205/6157/15), так і справи № 5009/4799/12 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , необхідність захисту інтересів як кредитора-позивача від недобросовісних дій і поведінки боржника-відповідача, так і інтересів боржника у справі про його неплатоспроможність із застосуванням положень щодо дії мораторію.
З огляду на викладене, суд визнав за доцільне, з метою захисту інтересів кредитора, задовольнити позовні вимоги частково - у розмірі вимог, визнаних судом у провадженні у справі №5009/4799/12 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Відносно решти заявлених позовних вимог (в частині донарахованих Банком сум 3% річних та інфляційних втрат до 01.08.2015 (згідно наданого Банком у справі №205/6457/15 розрахунку), суд зазначає наступне. 
З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство та офіційного про це оголошення підприємство-боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його правовідносин, в тому числі стосовно розрахунків з контрагентами за договорами. 
Відповідно до положень статті 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.”
Аналогічні норми містили і статті 12, 19 діючого в період з 01.01.2000 до 18.10.2019 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Мораторій у справі № 5009/4799/12 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 введено постановою від 21.12.2012.
Як вже зазначав суд, під час розгляду грошових вимог Банку до Боржника суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим період нарахувань по ст. 625 ЦК України з 28.09.2012 по 20.12.2012, і за цей період вимоги Банка визнані судом (2 579,56 грн – 3% річних та 373,90 грн втрат від інфляції). 
Також висновками Верховного Суду у постанові від 29.01.2020 у справі №205/657/15 підтверджено, що після настання строку кредитування у травні 2010 року, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України. 
Суд констатує, що в межах справи про неплатоспроможність суд визнав вимоги Кредитора - Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” (позивача у даній справі) по пені, 3% річних та інфляційним втратам, які розраховані до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника (станом на 20.12.2012).
Отже, нарахування Банком по ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.10.2012 по 01.08.2015 на суми заборгованості по кредиту та по відсоткам, з огляду на зміну строку виконання Договору та введення мораторію відносно Боржника, є безпідставними. 
Так само є безпідставними нарахування пені по простроченому основному боргу за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по відсоткам, 3% річним та інфляційним втратам, нарахування яких виходить за межі строку кредитування та дати введення мораторію, що в загальній сумі складає 30 136,86 грн. 
Відносно клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску банком строку позовної давності, висловленого у апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції, суд зазначає наступне. 
Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин. 
Згідно норм статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Судом апеляційної інстанції при перегляді заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.02.2016 у справі № 205/6157/15 встановлено, що після винесення рішення суду від 11.07.2012 у справі №404/4825/12 ОСОБА_1 було здійснено часткове погашення заборгованості у загальному розмірі 223 091,17 грн. Також ОСОБА_1 звертався до банку із заявами від 28 квітня 2014 року, 16 червня 2015 року, 20 травня 2016 року, в яких просив надати йому можливість сплачувати заборгованість за кредитним договором від 14 жовтня 2008 року № 904/4 у розстрочку протягом 7 років до повного погашення та пропонував свій графік погашення, чим визнав та погодився з існуючим боргом. Крім того, відповідач продовжував виконувати умови договору, сплачуючи проценти по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (остання сплата заборгованості була здійснена з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року).
Такі дії відповідача свідчать про переривання перебігу позовної давності за заявленими вимогами. 
Також слід враховувати зупинення позовної давності в силу приписів КУзПБ на період дії мораторію.
Мораторій у даній справі введено постановою від 21.12.2012.
Таким чином, підстави вважати пропущеною позовну давність за вимогами позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №904/4 від 14.10.2008 у розмірі 641 593,55 грн відсутні. 
Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В даному випадку позивач обґрунтував позовні вимоги частково.
Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував. 
На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнаних грошових вимог Банку в сумі 611 456,69 грн, з яких 118 541,45 грн – пеня. В іншій частині позову суд відмовляє. 
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3482,26 грн судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, ч.4 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.3, 12, 20, 129, 232-235, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Шевченка Володимира Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_5 ) на користь Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (01001, Україна, м.Київ, вулиця Госпітальна, будинок, 12-г) в особі філії – Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” (пр.Гагаріна, 115, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 09305480) 492915,24 /чотириста дев`яносто дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять/ грн 24 коп. основного боргу, 118 541,45 /сто вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок одна/ грн 45 коп. пені та 3482,26 /три тисячі чотириста вісімдесят дві/ грн 26 коп. відшкодування судового збору. 
В іншій частині позову відмовити. 
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Копії рішення надіслати сторонам у справі та керуючому реалізацією до електронних кабінетів підсистеми “Електронний суд” ЄСІКС, відповідачу – на поштову адресу. 
Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту за правилами, визначеними ст. 254, 256-259 ГПК України. 
Повне рішення складено та підписано 08.05.2026. 

Суддя Р.А.Ніколаєнко