УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

01 червня 2026 року 

м. Київ
справа №640/5966/22
адміністративне провадження №К/990/24579/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П., 
перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 у справі №640/5966/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії,
УСТАНОВИВ:
У квітні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо не розгляду його заяви про призначення пенсії від 26.10.2021 відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок №3-1) та не призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон 2262-XII) в редакції, яка діяла до внесення змін згідно із Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. № 3668-VT, який набрав чинності 08.07.2011;
зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві розглянути заяву про призначення пенсії від 26.10.2021 та призначення йому пенсію за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262-XII в редакції, яка діяла до внесення змін згідно із Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. № 3668-VI, який набрав чинності 08.07.2011 з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 27.10.2021, з урахуванням наявності вислуги років у пільговому обчислені 21 рік 04 місяці 21 день;
визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не підготовки подання на призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262-XII та не направлення його з повним пакетом до ГУ ПФУ в м. Києві;
зобов`язати Державну фіскальну службу України підготувати подання на призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262-XII та направити його з повним пакетом до ГУ ПФУ в м. Києві.
Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.06.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026, замінив первинного відповідача у справі Державну фіскальну службу України її правонаступником Державною податковою службою України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Одночасно, скаржник у касаційній скарзі просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження.
Дослідивши зміст касаційної скарги та врахувавши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026, доставлено до електронного кабінету скаржника 28.04.2026, в підтвердження чого надає карту руху документа про доставку. З касаційною скаргою до Верховного Суду скаржник звернувся 28.05.2026, тобто в межах строку на касаційне оскарження.
Відтак, розглянувши вищезазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Перевіривши відповідність поданої скаржником касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною другою статті 328 КАС України визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пунктів 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій порушили положення статті 52 КАС України, постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» від 18.12.2018 №1200 (далі - Постанова №1200) та розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21.08.2019 №682-р (далі - Розпорядження №682-р) та не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.12.2022 у справі №819/3391/15, від 11.10.2019 у справі №812/1408/16, від 12.06.2018 у справі №2а-23895/09/1270, від 20.11.2024 у справі №580/6866/23, від 05.12.2023 у справі №240/21521/22, від 11.02.2021 у справі №826/9815/18, від 14.04.2021 у справі №826/14904/18, від 13.05.2021 у справі №826/2850/17, від 03.06.2021 у справі №640/19105/19, від 13.10.2021 у справі №803/130/16, від 06.10.2022 у справі №600/2258/21-а, від 15.12.2022 у справі №826/8906/15, від 24.01.2023 у справі №300/7605/21, від 31.01.2023 у справі №380/4967/22, від 01.03.2023 у справі №120/14457/21-а, від 11.05.2023 у справі №120/5061/21-а, від 31.01.2022 у справі №420/8922/20, від 14.09.2023 у справі №240/11567/21, у яких суд дійшов висновку, що, оскільки позовні вимоги, не стосувалися публічно-владних функцій, переданих Державній податковій службі України, і на момент вирішення судами попередніх інстанцій питання про заміну відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) не був унесений запис про припинення Державної фіскальної служби України, висновок судів попередніх інстанцій про вибуття Державної фіскальної служби України і наявність підстав для її заміни на Державну податкову службу України є передчасним.
Доводи касаційної скарги полягають у тому, що Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України в частині реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства і питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу. При цьому, діяльність підрозділів податкової міліції не входить до сфери діяльності, в яких Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України.
Таким чином, скаржник вважає, що Державна податкова служба України, не є уповноваженим органом на підготовку подання відповідно до Порядку №3-1 про призначення позивачу пенсії згідно із Законом №2262.
Також у якості підстави касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції рішення суду апеляційної інстанції скаржник покликається на частини другу і третю статті 353 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не дослідив зібрані у справі докази, відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України.
Проаналізувавши підстави, касаційного оскарження, зазначені у касаційній скарзі, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025. 
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 330, 334, 338, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Заяву про поновлення строку на касаційне оскарження Державної податкової служби України задовольнити.
Поновити Державній податковій службі України строк на касаційне оскарження ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 у справі №640/5966/22.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 у справі №640/5966/22.
Витребувати з Луганського окружного адміністративного суду справу №640/5966/22.
Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб