ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 677/2232/25
Провадження № 33/820/321/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В. розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Красилівського районного суду від 10 березня 2026 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

За постановою суду, 26.11.2025 року о 03 годині 14 хвилин в м. Красилові по вул. Привокзальній, 84 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.
Свої вимоги аргументує незаконністю постанови, оскільки суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи документам, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого працівниками поліції не залучено свідків.
Вказує, що документи, які знаходяться в матеріалах справи, не завірені належним чином, а саме відсутні підписи уповноважених осіб та відбитки печаток. 
Зазначає і про незаконність зупинки його транспортного засобу.
Звертає увагу, що працівниками поліції не залучено двох свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння, а лише використано відеозйомку. 
Вказує, що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так як не був впевнений у його справності, оскільки працівники поліції не надали йому свідоцтва про повірку вказаного приладу. 
Наголошує, що виявлені у нього тремтіння пальців рук і почервоніння обличчя виникли через переохолодження, а також через страх перед працівниками поліції.
Стверджує, що він відмовився їхати у медичний заклад через побоювання, що поліцейські мають намір відправити його в ЗСУ.
Звертає увагу, що наявні у справі відеозаписи не безперервні, а тому є недопустимими доказами.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, розписка про роз`яснення прав та обов`язків, направлення на медичний огляд та розписка про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, які містяться в матеріалах справи, не складалися на місці події, що підтверджується відеозаписом, а також ці документи не завірені відбитками печаток.
Крім того працівники поліції не вилучили у нього транспортний засіб, а дозволили сісти за кермо і поїхати з місця події.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень та запобігання таким правопорушенням.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суд, відповідно до положень ст.ст.280, 283 КУпАП, в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив всі долучені докази, які проаналізував і дав їм належну оцінку у їх сукупності, та навів у постанові переконливі і достатні мотиви прийнятого рішення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.
Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи. Так, відеозапис містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з правопорушником працівники поліції виявили у нього ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, від якого ОСОБА_1 відмовився.
Після цього працівник поліції повідомив, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП та роз`яснив йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, який міститься в матеріалах провадження, не є безперервним, а відтак є недопустимим доказом. 
Даний відеозапис сумнівів у апеляційного суду щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації чи присутності на відео інших осіб, крім тих, які приймали участь у оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Дійсно, на оптичному диску із записом події є декілька відеофайлів, однак вони вилучені з відеореєстратора службової машини працівників поліції та з нагрудних камер працівників поліції під час фіксації правопорушення, які є безперервними. Отже, це не може бути один безперервний відео файл, як помилково вважає сторона захисту, а тому наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, а саме розділу II. Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, дійсно в п.1 передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. 
Однак, відповідно до абзацу 6 цього ж розділу та пункту 1 цієї ж Інструкції передбачено, що за наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції під час пропозиції продути прилад «Drager» не надали правопорушнику свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, апеляційний суд зазначає наступне.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, жодних вимог про надання вказаного документу на ознайомлення від ОСОБА_1 працівникам поліції не поступало. 
Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не вимагає від останніх долучати до матеріалів адміністративної справи свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, сертифікат відповідності, дозвіл на застосування приладу «Drager», що не виключає можливості суду як першої так і апеляційної інстанції перевірити їх наявність та відповідність. 

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності свідків на місці події, які б могли підтвердити ознаки алкогольного сп`яніння у водія, апеляційний суд відхиляє, оскільки чинне законодавство не встановлює обов`язкової участі свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння за умови здійснення належної відеофіксації процедури.
Встановлення наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння належить до дискреційних повноважень працівників поліції, що здійснюються на підставі безпосереднього спостереження за поведінкою особи. 
Залучення для встановлення таких ознак свідків, чинне законодавство не передбачає. 

Стосовно аргументів  ОСОБА_1 про те, що він не вживав спритні напої, був тверезий під час його зупинки працівниками поліції, а його поведінка викликана надмірною схвильованістю та емоційністю, апеляційний суд до уваги не приймає, адже ОСОБА_1 ставиться у вину відмова від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а не перебування у такому стані. 
Вирішальним (ключовим) у даному провадженні є факт відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, що саме по собі утворює склад адміністративного правопорушення та виключає правове значення наведених стороною захисту доводів щодо порядку проведення такого огляду.

Отже, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений відповідно до вимог чинного законодавства та Інструкції.

Не може бути підставою для закриття провадження у даній справі та обставина, що водія ОСОБА_1 не відсторонено від керування транспортним засобом. 
ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності не за фактом перебування у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
За таких обставин, не відсторонення водія від керування транспортним засобом не є підставою для звільнення цієї особи від відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, суперечать фактичним обставинам справи, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.
Так, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису, працівники поліції неодноразово пропонували пройти огляд водієві ОСОБА_1 , як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі. На неодноразові прохання водій ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився. Така поведінка водія правомірно врахована працівниками поліції як небажання пройти огляд, що стало наслідком складання відповідного адміністративного протоколу.
Вислови ОСОБА_1 про бажання пройти такий огляд вже під час складання відносно нього адміністративних матеріалів, тобто на стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності, не впливають на правильність кваліфікації його дій та доведеність його вини.

Не може вважатися істотним порушенням відсутність фіксування на відеозаписі факту складання направлення ОСОБА_1 до КНП «Красилівська БПЛ», адже зазначений документ наявний у матеріалах провадження та жодним чином не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками сп`яніння та його відмову від проведення огляду (а.с.4). 
Не є порушенням відсутність двох свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 оскільки огляд проводився поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.266 КУпАП). 

Доводи захисту про порушення працівниками поліції вимог Інструкції, яке полягає у незаконній зупинці транспортного засобу, що потягло безпідставне проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія, не приймаються судом до уваги в силу наступного. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема в адміністративному, із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин (постанови у справах № 688/1959/20, №686/8878/20, №672/1223/23, № 686/28677/23). 
Предметом розгляду апеляційного суду у даній справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія  ОСОБА_1 . 
Саме встановлення порушень під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є наслідком визнання його недійсним. 
Сторона захисту у поданій апеляційній скарзі не пояснила, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості в установленому законом порядку, зокрема в адміністративному, оскаржити дії працівника поліції на предмет незаконної зупинки транспортного засобу та надати суду докази, які б підтвердили протиправність таких дій, чого не зробила. 
В свою чергу апеляційний суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження чи спростування наведених стороною захисту обставин чи впливати на сторону захисту при виборі моделі захисту.

Твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку та процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння апеляційний суд до уваги не приймає та вважає, що останніми дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду. 
Отже, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених апеляційним судом доказів, які є належними та достатніми для такого висновку.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33, 34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України. 
За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння та відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень. 
Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено. 
З огляду на викладене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду І.В. Вітюк