номер провадження справи 33/105/25-21/29/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2026 Справа № 908/3025/25 (908/1774/25)
м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Володимира ЧЕРКАСЬКОГО, розглянувши клопотання представника позивача адвоката Гінгуляка О.М. (вх. № 13730/08-08/26 від 23.06.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/3025/25 (908/1774/25)

За позовною заявою - Приватного підприємства "Захід Сіті" (Квартал 19, буд. 20А, м. Новодністровськ, Дністровський район, Чернівецька область, 60236, код ЄДРПОУ 41181947, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС, представник - адвокат Гінгуляк О.М., має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄТРЕЙД" (пр. Миру, буд. 53, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005, код ЄДРПОУ 37129399, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)
про стягнення 200 446, 74 грн.

в межах провадження у справі № 908/3025/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЄТРЕЙД” (пр. Миру, буд. 53, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005, код ЄДРПОУ 37129399, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)
Т.в.о. розпорядника майна - Бурцева Ірина Юріївна (а/с 1, м. Запоріжжя, 69041, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

23.06.2026 до системи “Електронний суд” від представника позивача адвоката Гінгуляка О.М. надійшло клопотання (вх. № 13730/08-08/26 від 23.06.2026), у якому заявник просить суд:
1. Поновити пропущений процесуальний строк для подання заяви про стягнення судових витрат.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЄТРЕЙД” на користь Приватного підприємства “Захід Сіті” судові витрати, які складаються з витрат за надання правової допомоги, в розмірі 18 798, 29 грн.
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на предмет клопотання (виключно питання про судові витрати), суд дійшов висновку про можливість його розгляду без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали справи та клопотання представника позивача адвоката Гінгуляка О.М., суд

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.01.2026 у справі № 908/3025/25 (908/1774/25) позов Приватного підприємства “Захід Сіті” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЄТРЕЙД” про стягнення 200 446, 74 грн. задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 25/08/2022 від 01.08.2022 у розмірі 148 237, 43 грн., інфляційне збільшення у розмірі 16 776, 42 грн., 3 % річних у розмірі 3 395, 35 грн., пеню у розмірі 19 756, 75 грн., 2 273, 99 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Повний текст рішення надіслано позивачу через систему “Електронний суд” 19.06.2026, що підтверджується випискою з картки руху документа.
23.06.2026 представник позивача адвокат Гінгуляк О.М. звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо поновлення пропущеного процесуального строку.
Згідно ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З матеріалів справи вбачається, що повний текст рішення від 15.01.2026 надіслано позивачу через систему “Електронний суд” лише 19.06.2026, що підтверджується випискою з картки руху документа.
До вказаної дати позивач був об`єктивно позбавлений процесуальної можливості своєчасно подати заяву про стягнення судових витрат, оскільки не був обізнаний із текстом ухваленого судового рішення.
У позовній заяві представник позивача зазначив про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000, 00 грн., чим виконав вимогу ч. 1 ст. 124 ГПК України щодо подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.
Клопотання про стягнення судових витрат подано 23.06.2026, тобто протягом чотирьох календарних днів з дати отримання позивачем повного тексту рішення.
За вказаних обставин суд визнає причину пропуску строку поважною, а тому клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про стягнення судових витрат підлягає задоволенню.
Щодо суті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом частин 1 - 4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, сторона та адвокат можуть вільно встановлювати в договорі про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката. Це відповідає принципам вільного волевиявлення, свободи договору.
За приписами частин 5 - 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Частиною 5 ст. 129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; 3) поведінку сторони під час розгляду справи; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом.
Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 908/2702/21, відповідно до яких під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України і не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначаючи, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України, заява № 19336/04; рішення у справі “Лавентс проти Латвії”).
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/20 та постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
На підтвердження понесених витрат позивачем надано: Договір про надання правової допомоги № 28/25 від 30.05.2025, укладений між адвокатом Гінгуляком О.М. та Приватним підприємством “Захід Сіті”; Акт виконаних робіт від 06.09.2025 та розрахунок до нього; Платіжну інструкцію № 1972 від 09.06.2025 на суму 10 000, 00 грн.; Акт виконаних робіт № 2 від 22.06.2026 та розрахунок від 22.06.2026; Платіжну інструкцію № 2060 від 22.06.2026 на суму 9 408, 29 грн.; Виписку з картки руху документа.
Згідно п. 3.1 Договору № 28/25 від 30.05.2025 Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі 10 000, 00 грн.
Пунктом 3.2 Договору сторонами погоджено, що за результатами прийнятого рішення по суті справи Клієнт сплачує Адвокату додатковий гонорар в розмірі 5 % від суми, що підлягає стягненню.
На виконання умов п. 3.1 Договору позивач сплатив адвокату 10 000, 00 грн. (платіжна інструкція № 1972 від 09.06.2025).
На виконання умов п. 3.2 Договору після ухвалення рішення позивач сплатив адвокату додатковий гонорар в розмірі 9 408, 29 грн. (188 165, 95 грн. х 5 %), що підтверджується платіжною інструкцією № 2060 від 22.06.2026.
Таким чином, загальна сума фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 19 408, 29 грн. (10 000, 00 грн. + 9 408, 29 грн.).
Разом з тим, до стягнення з відповідача заявник просить 18 798, 29 грн., у складі якої: 9 390, 00 грн. - основний гонорар за п. 3.1 Договору, самостійно зменшений позивачем пропорційно частині відхилених позовних вимог (10 000, 00 грн. - 6, 1 % = 9 390, 00 грн.); 9 408, 29 грн. - додатковий гонорар (гонорар успіху) за п. 3.2 Договору.
Щодо основного гонорару у розмірі 9 390, 00 грн.
Суд бере до уваги, що позивач самостійно застосував пропорційне зменшення суми основного гонорару відповідно до частини відхилених позовних вимог (6, 1 %), чим фактично реалізував правило, встановлене абзацом другим ч. 4 ст. 129 ГПК України, згідно з яким у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір заявленого до стягнення основного гонорару (9 390, 00 грн.) є розумним, співмірним із обсягом виконаних адвокатом робіт у справі, яка з червня 2025 року розглядалася судом за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, тривалим підготовчим засіданням із неодноразовим відкладенням, з подальшою передачею справи в межі провадження про банкрутство та розглядом у судовому засіданні 15.01.2026.
Відповідач будь-яких заперечень щодо співмірності заявлених витрат не наводив, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 5 ст. 126 ГПК України до суду не подавав.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в частині основного гонорару у розмірі 9 390, 00 грн. є фактично понесеними, необхідними, обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Щодо “гонорару успіху” у розмірі 9 408, 29 грн.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 виснувала про можливість існування “гонорару успіху” як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як “гонорар успіху”, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 19.10.2000 у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ зазначив, що угоди про сплату клієнтом адвокату відповідного відсотка присудженої судом суми, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
У рішенні від 22.02.2005 у справі “Пакдемірлі проти Туреччини” (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) ЄСПЛ, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672, 9 євро, присудив 3 000, 00 євро як компенсацію судових та інших витрат.
З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату “гонорару успіху”, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Оцінюючи заявлений позивачем “гонорар успіху” у розмірі 9 408, 29 грн. за критерієм необхідності, суд виходить з наступного.
За п. 3.2 Договору № 28/25 від 30.05.2025 обов`язок сплати додаткового гонорару виникає у Клієнта за самим фактом ухвалення судового рішення, за яким певна сума підлягає стягненню.
Тобто “гонорар успіху” в цій справі жодним чином не пов`язаний із додатковим обсягом робіт адвоката, витраченим часом або складністю виконаних дій, які не охоплені основним гонораром за п. 3.1 Договору.
По суті “гонорар успіху” становить премію адвокату за результат, що є цілком правомірним у відносинах між адвокатом та клієнтом, однак не відображає реальної необхідності таких витрат саме для розгляду справи в суді.
Основний гонорар за п. 3.1 Договору у розмірі 10 000, 00 грн. (з урахуванням самостійного пропорційного зменшення - 9 390, 00 грн.) охоплює увесь обсяг правової допомоги адвоката, необхідної для представництва інтересів позивача у цій справі, і покладається судом на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Справа не характеризувалася підвищеною складністю, суперечності судової практики з питань, які виникли при вирішенні спору, відсутні.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, тому необхідності проводити додаткову аналітичну роботу для спростування його заперечень у адвоката не виникало.
Ускладнення, пов`язані з переданням справи в межі провадження про банкрутство, врегульовані процесуально ч. ч. 2, 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства і не потребували значного додаткового обсягу правової допомоги.
За таких обставин суд дійшов висновку, що “гонорар успіху” у розмірі 9 408, 29 грн. не був необхідним у зв`язку з розглядом цієї справи в суді, зважаючи на наявність основного гонорару, який суд стягує пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Судом не встановлено підстав для покладення на відповідача відшкодування “гонорару успіху”, який сплачує позивач на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (відповідача).
За результатами оцінки наданих доказів у їх сукупності, з урахуванням принципів справедливості, пропорційності та верховенства права, судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача адвоката Гінгуляка О.М. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково: стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 390, 00 грн. У задоволенні решти клопотання (в частині стягнення “гонорару успіху” у розмірі 9 408, 29 грн.) слід відмовити.
Керуючись ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 42, 118, 119, 123, 126, 129, 221, 232, 244, 254, 256-257, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити пропущений процесуальний строк для подання клопотання про стягнення судових витрат.
Клопотання представника позивача адвоката Гінгуляка О.М. (вх. № 13730/08-08/26 від 23.06.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/3025/25 (908/1774/25) задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЄТРЕЙД” (пр. Миру, буд. 53, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005, код ЄДРПОУ 37129399) на користь Приватного підприємства “Захід Сіті” (Квартал 19, буд. 20А, м. Новодністровськ, Дністровський район, Чернівецька область, 60236, код ЄДРПОУ 41181947) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 390 (дев`ять тисяч триста дев`яносто) грн. 00 коп., понесених у зв`язку з розглядом справи № 908/3025/25 (908/1774/25).
В іншій частині клопотання відмовити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Копію додаткового рішення надіслати сторонам, т.в.о. розпорядника майна Бурцевій І.Ю. (до електронного кабінету).

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. ст. 244, 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI “Перехідні положення” ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З урахуванням відпустки судді, додаткове рішення складено та підписано 06.07.2026.

Суддя Володимир ЧЕРКАСЬКИЙ