ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

справа № 691/725/25
провадження № 1-кп/691/205/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року	Городищенський районний суд Черкаської області	

В складі : 
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судових засідань ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 

сторони кримінального провадження
обвинувачена ОСОБА_4 
(участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)
захисник ОСОБА_5 
(участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)
потерпілий ОСОБА_6 
(участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №12025250000000399 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2025 року про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Магадан, Хабаровський край, Росія, громадянство України, освіта середня, пенсіонерка, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судима, - 
у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,- 
встановив: 

ОСОБА_4 , 30 квітня 2025 року, близько 11 години 27 хвилин, керуючи автомобілем «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пп. 2.3.б, 10.1., 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями, рухаючись по автодорозі Р-01 сполученням «Київ-Знам`янка» на 168км + 800м, поза межами населеного пункту, між с.Орловець та м.Городище Черкаського району Черкаської області, була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, та відповідно перед зміною напрямку руху, а саме перед початком маневру обгону не урахувала дорожню обстановку в межах безпечної швидкості руху, та перед початком обгону не переконалася в тому, що зустрічна смуга вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не впоралася з керуванням, виїхала на праве узбіччя та допустила занос автомобіля з подальшим виїздом у правий кювет відносно напрямку свого руху, де допустила перекидання керованого нею транспортного засобу. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир переднього сидіння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер на місці пригоди. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05-11-02/34 від 26 травня 2025 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок травматичнонго шоку, який розвинувся внаслідок поєднаної травми голови і тулубу із множинними переломами кісток черепу скелету та множинними розривами внутрішніх органів. Допущені водієм автомобіля «Opel Corsa», реєстраційний номеер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пунктів п.п. 2.3.б, 10.1., 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, відповідно до висновку експерта № СТ/150E-25 від 26 травня 2025 року знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням її наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_7 ..
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Судовий розгляд кримінального провадження №12025250000000399 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно обвинувального акту, затвердженого 28 травня 2025 року прокурором відділу забезпечення процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 , відповідно до ст.337 КПК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала повністю і суду пояснила, що, дійсно була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, та відповідно перед зміною напрямку руху, а саме перед початком маневру обгону не урахувала дорожню обстановку в межах безпечної швидкості руху, та перед початком обгону не переконалася в тому, що зустрічна смуга вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не впоралася з керуванням, виїхала на праве узбіччя та допустила занос автомобіля з подальшим виїздом у правий кювет відносно напрямку свого руху, де допустила перекидання керованого нею транспортного засобу, і такі дії є причиною смерті потерпілого ОСОБА_7 від отриманих травм, який був її чоловіком.
Захисник ОСОБА_5 зазначив про усвідомлення обвинуваченою протиправності вчинених дій з необережності 30 квітня 2025 року близько 11 години 27 хвилин під час керування автомобілем «Opel Corsa» по автодорозі Р-01 сполученням «Київ-Знам`янка» на 168км + 800м, поза межами населеного пункту, між с.Орловець та м.Городище Черкаського району Черкаської області, та просив суворо не карати в силу її віку та обставин, які пов`язані із смертю близької людини.
Потерпілий ОСОБА_6 просив розглянути кримінальне провадження без вивчення та дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування кримінального провадження, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не має, розуміє, що ДТП в якій загинув його батько, сталася не навмисно.
Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у кримінальному правопорушенні, її покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального провадження, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність, п.86 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України».
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вбачає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною. 
За диспозицією ч.2 ст.286 КК України кримінальна відповідальність настає в разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Таким чином з`ясуванню під час судового розгляду підлягали обставини, що свідчать про порушення водієм правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, передбачених Правилами Дорожнього Руху України, настання наслідків у вигляді смерті особи або отримання тяжких тілесних ушкоджень, а також причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями правил безпеки руху та наслідками. Зазначені обставини, судом встановлені шляхом перевірки та оцінки доказів, якими відповідно до ст.84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. 
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує:
- обвинувачена ОСОБА_4 має вік 83 роки, осудна, пенсіонерка, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за медичною допомогою не зверталась згідно довідки №507 від 09 травня 2025 року Комунального підприємства «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» та довідки №434 від 09 травня 2025 року Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», відповідно до характеристики Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Красіна 23» м.Кременчук Полтавської області за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності притягується вперше, про що відображено у вимога УІАП ГУНП в Черкаській області про судимість від 07 травня 2025 року, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання не встановлено, вчинила тяжкий злочин за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України;
- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;
- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;
- практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, щоб втручання вважалося пропорційним, і воно має відповідати тяжкості правопорушення та не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Досліджені судом докази, відповідно до ст.84 КПК України, узгоджуються між собою і підтверджують винність обвинуваченої, вказують безпосередньо на ознаки кримінального правопорушення в діях обвинуваченої в обсязі, визначеному прокурором в межах змісту обвинувачення. 
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, і тому її необхідно притягнути до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України та призначити відповідне покарання.
Приймаючи рішення з постановлення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, суд бере до уваги виступи учасників процесу в судових дебатах.
Так, в судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати обвинувачену винуватою та надати можливість виправитись без ізоляції від суспільства із застосуванням та встановленням іспитового строку та виконання покладених на неї судом обов`язків і з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Потерпілий ОСОБА_6 вказав на відсутність підстав для призначення обвинуваченій, яка є його матір`ю, суворої міри покарання, як обвинуваченій, претензій до неї не має. Захисник ОСОБА_5 звернув увагу суду що, у зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченою, ступінь відповідальності має бути зменшеним, як для особи, яка позитивно характеризується, пенсіонерка, втратила чоловіка, сприяла розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, і має потребу у використанні транспортного засобу, та не позбавляти її права керування такими. Обвинувачена ОСОБА_4 повідомила про повне визнання вини, бажання бути вільною у пересуванні без обмежень. 
З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченої ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з її ізоляцією від суспільства, і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає їй покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку з випробуванням та покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами, на строк три роки. Визначене обвинуваченій покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обирався. Клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.
У кримінальному провадженні наявні речові докази - автомобіль «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території спеціального майданчику Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області м.Городище вул.Миру, №77 Черкаської області, і його, слід передати обвинуваченій ОСОБА_4 за належністю, як власнику, у зв`язку із постановленням обвинувального вироку у справі.
При прийнятті рішення у справі по закінченню судового розгляду, слід скасувати накладений арешт слідчим суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси Черкаської області від 02 травня 2025 року у кримінальному провадженні з метою збереження речового доказу майна у виді автомобіля «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
У кримінальному провадженні маються процесуальні витрати у зв`язку з проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СТ-149Е-25 від 23 травня 2025 року в сумі 5088,96грн. та проведенням судової автотехнічної експертизи №СТ/150Е-25 від 26 травня 2025 року в сумі 3392,64 грн., які добровільно відшкодовані на користь Держави обвинуваченою ОСОБА_4 в ході досудового розслідування кримінального провадження, тому підстави для повторного стягнення відсутні.
Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, - 

ухвалив: 

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо остання протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки. 
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. 
Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Нагляд за засудженою ОСОБА_4 , як за особою звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснювати уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання Автозаводському районному відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області.
На час вступу вироку суду в закону силу, запобіжні заходи ОСОБА_4 судом не обиралися.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Речовий доказ у кримінальному провадженні у виді автомобіля «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території спеціального майданчику Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області м.Городище вул.Миру, №77 Черкаської області - повернути ОСОБА_4 , як власнику, за належністю.
Скасувати накладений арешт слідчим суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси Черкаської області від 02 травня 2025 року у кримінальному провадженні №12025250000000399 з метою збереження речового доказу майна у виді автомобіля «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 .
Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору, і надіслати для відому потерпілому. 

Суддя 	ОСОБА_1