ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/24272/25 Суддя першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Файдюка В.В.,
суддів - Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 29996,40 грн, сплаченого відповідно квитанції з кодом № 9374-2768-9586-8295 від 31.03.2025.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - третя особа, ГУ ДКС у м. Києві).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 позов задоволено повністю:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у складанні та направленні до територіального органу Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 01.04.2025;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення помилково сплаченого ОСОБА_1 збору у розмірі 29 996,40 грн. на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу, сплата якого підтверджується квитанцією від 31.03.2025 № 9374-2768-9586-8295.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за нормами чинного законодавства громадяни, які придбавають житло вперше, не є платника збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а відсутність механізму перевірки відповідної інформації не може бути підставою для відмови у повернення помилково сплачених коштів, що підтверджується численною практикою Верховного Суду. Крім того, суд вказав на помилковість твердження відповідача про те, що із заявою про повернення збору позивач мав надати документи, передбачені Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок №1740), оскільки його норми вказують на необхідність подання їх під час нотаріального оформлення угоди купівлі-продажу, а не до органів Пенсійного фонду України. Крім іншого, суд підкреслив, що норми Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок №787), надання таких документів також не вимагають.
Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його у повному обсязі та ухвалити нове по суті справи, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, постановою Кабінету Міністрів від 23.09.2020 №866, яка набрала чинності 26.09.2020, суттєво змінено підходи для визначення підстав та порядку звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу майна, по-друге, на підтвердження придбання житла вперше на виконання вимог чинного законодавства позивачем разом із заявою про повернення коштів не було надано документи про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, а також про відсутність частки у спільному майні подружжя, по-третє, судом не враховано практику Верховного Суду в аналогічних спорах щодо застосування нової редакції Порядку №1740.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2025 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2026 продовжено строк розгляду справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 прийнято справу до провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2026 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження з 26.05.2026.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 01.04.2025 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний Фонд «Толедо» (Продавець), від імені якого діє ОСОБА_2 , та громадянином України ОСОБА_1 (Покупець), було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сохнич К.М. та зареєстрований в реєстрі за № 405 (а.с. 11-12).
Право власності на квартиру зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сохнич К.М. 01.04.2025, номер відомостей про речове право 59274702, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3050300080000 (а.с. 9).
Позивачем згідно з платіжною інструкцією №0.0.42826222777.1 від 31.03.2025 було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості придбаного житла в сумі 29 996,40 грн (а.с. 15).
04.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ в м. Києві із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 29 996,40 грн, у зв`язку із придбанням житла вперше (а.с. 24).
Відповідач листом від 22.04.2025 №2600-0503-8/71392 повідомив про відсутність підстав для складання подання про повернення коштів, оскільки до заяви позивачем не було надано всіх передбачених Порядком №1740 документів, які підтверджують придбання житла вперше, а саме документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, інформацію щодо відсутності зареєстрованих особою прав власності на житло, у тому числі до 01.01.2023.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 45 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, положень Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, а також ряду інших підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач має право на повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, що відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано.
Однак з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.
Відповідно до п. 9 ч. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону №400/97-ВР регулює Порядок №1740, із змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», яка набрала чинності 26.09.2020 (далі - Постанова №866).
Згідно з п. п. 15-2, 15-3 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо, зокрема:
- право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (пп. «б»);
- особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року) (пп. «в»);
- особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (пп. «г»).
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Колегія суддів наголошує, що аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26.09.2020 визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.
У зазначених положеннях пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття «придбаває житло вперше», яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті приватизації.
З огляду на наведене під час вирішення питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін «придбавання майна» треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його безоплатну приватизацію.
Із змісту пункту 15-2 Порядку №1740 вбачається, що з 26.09.2020 фізична особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо подає нотаріусу заяву про те, що вона не має та не набула права власності на житло, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованого права власності на житло, а також дані невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Колегія суддів наголошує, що якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі використати його вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №280/9714/20 та від 05.11.2025 у справі №340/3681/24.
У розрізі наведеного колегія суддів критично оцінює висновок суду першої інстанції про те, що положення п. 15-2 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) застосовуються щодо тих громадян, які вивили бажання подати документи на стадії нотаріального посвідчення, і не вимагають подання таких документів до органів Пенсійного фонду України.
Також судова колегія вважає помилковим посилання суду першої інстанції на ряд правових позицій Верховного Суду, оскільки вони є нерелевантними щодо спірних правовідносин у зв`язку із зміною їх правового регулювання, а саме прийняттям Постанови №866.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду.
Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
У рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 надано офіційне тлумачення ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з яким, зокрема, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.
Матеріали справи свідчать, що до заяви про повернення сплаченої суми збору позивачем було додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2025 №421165107, копію договору купівлі-продажу квартири від 01.04.2025, копію витягу з Державного реєстру речових прав від 01.04.2025 №420649613, копію паспорту та реєстраційного номера облікової картки платника податків, копію платіжної інструкції №0.0.42826222777.1 від 31.03.2025, копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , копію довідки до акта огляду МСЕК.
Відтак, судова колегія звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 виконав вимоги підпункту «в» пункту 15-2 Порядку №1740 щодо подання нотаріусу при посвідченні договору купівлі-продажу квартири відповідної заяви та документів, у тому числі документів, які підтверджують не використання останнім житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
Колегія суддів наголошує на тому, що вказані документи, як було встановлено вище, не були надані позивачем ні підчас звернення до відповідача із заявою про повернення збору, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.
Таким чином, за відсутності подання позивачем документів, визначених пунктом 15-2 Порядку №1740 у редакції Постанови №866, колегія суддів констатує невиконання ОСОБА_1 вимог, необхідних для повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, а тому, на переконанні суду апеляційної інстанції, є правомірною відмова ГУ ПФ в м. Києві у формуванні та направленні до ГУ ДКС у м. Києві подання щодо повернення позивачу суми помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 29 996,40 грн, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №0.0.42826222777.1 від 31.03.2025.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у вже зазначеній вище постанові Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №280/9714/20.
За таких обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є таким, що ухвалено без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування положень Порядку №1740, оскільки у ньому не враховано, що позивачем не виконані у повному обсязі вимоги п. 15-2 цього Порядку у редакції Постанови №866. 
Водночас, колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до ГУ ПФ в м. Києві із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 29 996,40 грн, виконавши вимоги п. 15-2 Порядку №1740 у редакції Постанови №866 в частині надання у повному обсязі документів, які підтверджують придбання ОСОБА_1 житла вперше. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, не врахував, що позивачем не були надані всі документи, визначені пунктом 15-2 Порядку №1740 у редакції Постанови №866, що унеможливлює встановлення факту придбання чи не придбання ним житла вперше, а тому твердження про наявність правових підстав для повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 29 996,40 грн є передчасним. Наведені вище обставини є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк 

Судді Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення складено 26 травня 2026 року.