Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2026 
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: 
головуючого - Харабадзе К.Ш., 
за участю секретаря - Петренко Ю.С.,
Справа № 629/1982/26
Номер провадження 2/629/1131/26
позивач – Акціонерне товариство «Сенс Банк»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11.03.2015 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630256765, відповідно до умов якої Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Свої зобов`язання Банк виконав, а відповідач свої зобов`язання не виконує, в результаті чого заборгованість по кредитному договору становить 64550,98 гривень, з яких 47 452,63 грн – Прострочене тіло кредиту, 17 098,35 грн – Відсотки за користування кредитом. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». На підставі вищезазначеного просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, застосувати строк позовної давності, у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування посилався на те, що з розрахунку вбачається, що відсотки нараховані після спливу строку кредитування за спірним кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27.06.2016 не містить умов, які б передбачали щомісячне нарахування розрахунково-касового обслуговування основної картки. Проте, зі змісту виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховані та списані в рахунок сплати комісія РКО в сумі 25452,63 грн. Крім того, вказує, що позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, виходячи із періоду нарахування, що перевищує встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до такого.
Судом встановлено, що 11.03.2015 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630256765. Підписанням Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум готівки» відповідач підтвердив, що прийняв пропозицію банку на оформлення «Максимум готівки» на умовах викладених у публічній пропозиції та додатках до договору.
Так, 10.03.2015 року ОСОБА_1 підписано заяву на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа Банк» та Довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум готівки», з якої слідує, що відповідачеві надано інформацію про валюту кредиту, строк дії картки - 2 роки з можливістю перевипуску картки, строк дії кредитної лінії - 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк, максимальна сума кредиту 75000,00 грн, мета кредиту - споживчі потреби.
Згідно довідки встановлено, що в межах відновлювальної кредитної лінії №630256765 укладеної між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» випущено наступні кредитні картки: НОМЕР_1 – реєстрація в системі іменної картки 20.02.2015, картка анульована 28.02.2017; НОМЕР_2 – реєстрація в системі іменної картки 21.06.2016, картка анульована 02.07.2018; НОМЕР_3 – реєстрація в системі іменної картки 01.02.2017, картка анульована 01.03.2020; НОМЕР_4 – реєстрація в системі іменної картки 01.02.2020, картка анульована 15.04.2021; НОМЕР_5 – реєстрація в системі іменної картки 15.04.2021, картка анульована 16.09.2022.
Факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується Випискою по рахунку НОМЕР_6 за період з 11.03.2015 по 13.12.2024, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом.
У такий спосіб, позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами виникнення між ТОВ «Альфа Банк» та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених у кредитному договорі.
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про заміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом № 630256765 від 11.03.2015, загальна заборгованість відповідача за кредитом станом на 13.12.2024 складає 64550,98 грн., з яких: заборгованість по кредиту – 47452,63 грн., заборгованість по відсотках – 17098,35 грн.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно приписів ст.ст.202, 205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди /ч. 1ст. 638 ЦК України/.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зі статті 1055 ЦК України вбачається, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 17098,35 грн. суд зазначає таке.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року та від 31 жовтня 2018 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Судом встановлено, що 11.03.2015 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630256765.
Згідно довідки встановлено, що в межах відновлювальної кредитної лінії №630256765, укладеної між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», випущено кредитні картки строком дії до 28.02.2017 і потім строком дії до 16.09.2022.
Згідно з довідкою про умови кредитування з карткою «Максимум-готівка», строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації за умови дотримання клієнтом умов Договору. Як вбачається з інших наданих позивачем документів, зокрема із довідки позивача про видачу платіжних карток та виписки по рахунку, відповідач продовжував користуватись кредитними коштами та платіжними картками поза межами однорічного строку, що свідчить про пролонгацію договору. Зокрема, згідно з випискою по рахунку, ОСОБА_1 неодноразово вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, останнє погашення було здійснено 04.01.2022 в сумі 975,00 грн. 
Таким чином, з урахуванням дати останнього платежу, внесеного 04.01.2022 відповідачем на погашення заборгованості, дати анулювання 16.09.2022 останньої картки НОМЕР_7 *1067, з відповідача можуть бути стягнуті проценти за користування кредитними коштами, але в період з 11.03.2015 по 16.09.2022 у розмірі 278,16 грн. Нарахування позивачем процентів за межами цього строку є безпідставним і у цій частині вимоги позову задоволенню не підлягають. 
Щодо стягнення плати за розрахунково-касове обслуговування картки суд зазначає на таке.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено у такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набранням чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
У цій справі суд встановив, що позивач та відповідач уклали договір, яким не передбачили можливість сплати споживачем комісійної винагороди за обслуговування кредиту, також договір не містить відомостей щодо погодженого сторонами правочину їх розміру та порядку нарахування.
До таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на це умови договору щодо встановлення плати (комісії) за обслуговування кредиту (за розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
У справі встановлено, що звертаючись до суду з позовом АТ «Сенс Банк» було надано суду Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», Додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Довідку про умови кредитування з використанням картки «Максмум-готівка».
Між тим, матеріалами справи не підтверджується, що 11.03.2015 ОСОБА_1 підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 630256765.
Тож, суд вважає, що оскільки позивачем не доведено погодження між сторонами таких істотних умов договору, як сплату відсотків за овердрафт, відсотків за прострочений овердрафт, відсотків за прострочений несанкціонований овердрафт, комісійних платежів, банк неправомірно нараховував та списував з рахунку відповідача вказані відсотки, комісійні платежі, то позовні вимоги підлягають задоволенню в частині залишку неповернених грошових коштів.
Сам по собі наданий позивачем розрахунок заборгованості, без надання доказів того, які умови кредитування узгоджені ними на час укладення договору, не є підтвердженням наявності та розміру заборгованості, її складових.
Тож, враховуючи, що з виписки з рахунку у період з 11.03.2015 по 13.12.2024 фактично було здійснено операцій на суму 74324,37 грн. та в судовому засіданні не доведено погодження між сторонами таких істотних умов договору, як сплату відсотків за овердрафт, відсотків за прострочений овердрафт, відсотків за прострочений несанкціонований овердрафт, комісійних платежів, а банк неправомірно нараховував та списував з рахунку відповідача відсотки за овердрафт, відсотки за прострочений овердрафт, відсотки за прострочений несанкціонований овердрафт, та комісійні платежі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині залишку неповернених грошових коштів у сумі 26191,35 грн.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 630256765 від 11.03.2015 у розмірі 26469,51 грн., з яких: заборгованість по кредиту – 26191,35 грн., заборгованість по відсотках – 278,16 грн., законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.
Статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257,258, 362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023.
Постановою КМУ від 27.06.2023 №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 02.04.2020 по 30.06.2023.
Поряд із цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 03.09.2025.
З огляду на це, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 до 03.09.2025 перебіг строку звернення до суду зупинявся.
Як встановлено судом, позивачем пред`являється вимога про стягнення заборгованості за період з 11.03.2015 по 16.09.2022-дата анулювання останньої картки, тобто строк позовної давності почав перебіг із 17.09.2022. При цьому, позивач звернувся із позовом 12.03.2026, а отже трирічний строк позовної давності позивачем не пропущений.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12,13,76,81,89,141,259,264,265,268, 280-283 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість в розмірі 26469 /двадцять шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять/ гривень 51 копійку. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 1091 гривня 73 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя          Карина ХАРАБАДЗЕ