Справа № 639/792/26
Провадження № 2/639/1010/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О.,
за участю секретаря судового засідання Пивоварової Т.В., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника третіх осіб ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 639/792/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Харківська міська рада, Департамент з інспекційної роботи виконавчого комітету Харківської міської ради, про захист порушеного права власності шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, 
установив: 
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просила суд захистити її порушене право власності на користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме, зобов`язати відповідача провести демонтаж самовільно побудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2 . 
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового приміщення – квартири АДРЕСА_1 , яка фактично є частиною одно поверхневої житлової будівлі, стіна якої межує з квартирою АДРЕСА_3 та має один дах. Власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 . Весною 2023 року відповідач розпочав самовільну реконструкцію суміжної стіни і спільного даху, яка проведена без погодження із позивачем, та порушив герметичність та цілісність спільного даху, облаштував частку даху у розмірі і висоті так, що дах квартири АДРЕСА_3 ліг на дах квартири позивача площею орієнтовно 1.4 х 3.8. Зазначена реконструкція призводить до потрапляння опадів з даху над квартирою відповідача безпосередньо в квартиру позивача, що призводить до затікання квартири позивача.
В зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про захист її порушеного права власності.
12.02.2026 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с.88).
10.03.2026 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову (а.с.93-102,110-111).
10.03.2026 суд постановив ухвалу про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, територіальну громаду міста Харкова - Харківську міську раду та Департамент з інспекційної роботи виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с.108).
06.04.2026 суд на місці постановив ухвали про поновлення строку на подання письмових пояснень на позовну заяву та долучення до справи письмових пояснень третіх осіб Харківської міської ради та Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, що надійшли до суду 01.04.2026 (а.с.122-213).
У письмових поясненнях представник Харківської міської ради та Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради Безродна І.В., яка діє в порядку самопредставництва, зазначила, що під час проведення заходів самоврядного контролю у сфері благоустрою на підставі звернення ОСОБА_1 від 03.04.2025, Інспекцією з благоустрою на підставі виданого начальником Інспекції направлення, здійснено перевірку благоустрою міста Харкова, а саме: фасаду прилеглої території квартири АДРЕСА_2 , під час якої встановлено, що об`єкт благоустрою являє собою земельну ділянку комунальної форми власності за адресою: АДРЕСА_4 , на якій виявлено факт проведених робіт з влаштуванням прибудови орієнтовним розміром (10х5) кв.м без зовнішніх опоряджувальних робіт до фасаду житлового будинку, де розміщується квартира АДРЕСА_3 , що не відповідає плануванню та технічним характеристикам та експлікації до схеми внутрішніх площ до плану квартири АДРЕСА_3 житлового будинку літ «Г-1», наявних в інвентаризаційній справи КП «ХМБТІ», в результаті чого відбулось збільшення загальної площі, змінено геометричні форми та зовнішній вигляд житлового будинку, чим порушується об`єкт благоустрою. За наявними інформаційними масивами вихідні дані на будівництво прибудови по АДРЕСА_4 виконавчими органами Харківської міської ради не видавались, земельна ділянка у власність не надавалась. Будівельні роботи з реконструкції будинку виконані без декларативно-дозвільних документів, що є порушенням п.1 ч.1 ст. 16, п.1,2 ч. 2 ст. 17, ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; п.5.7.1.1., п.7.2.5, п.7.2.5.1 Правил благоустрою міста Харкова. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, двокімнатна квартира загальною площею 57,4 кв.м, житловою площею 32,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_3 ; право власності або користування на земельну ділянку по АДРЕСА_4 за будь-якими фізичними або юридичними особами не зареєстровано. Відповідачем здійснено самочинну реконструкцію фасаду будівлі літ. «Г-1» шляхом влаштування прибудови до фасаду житлового будинку по АДРЕСА_4 , де розміщується квартира АДРЕСА_3 , та в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до початку проведення робіт з реконструкції не подано на реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що свідчить про протиправність дій відповідача. Припис про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова № 71-П від 23.04.2025 (строком усунення до 03.05.2025) не виконано. За інформацією Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 14.11.2025, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_5 , Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради не надавались.
06.04.2026 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.234).
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити із зазначенням аргументів викладених у позові. 
Представник третіх осіб Харківської міської ради та Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради Безродна І.В. просила ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Підтвердила обставини, що викладені у поясненнях.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди позивача, 04.05.2026 на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
Суд, заслухавши позивача та представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частинами 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 з 09.08.2021 є власником житлової нерухомості – квартири АДРЕСА_1 загальною площею 32.5 кв.м, житловою площею 23.9 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 2941, виданого 09.08.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.02.2026 (а.с.47).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.02.2026, від 27.01.2026 відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 57.4 кв.м, житловою площею 32.9 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серії та номер АДРЕСА_6 , виданого 15.04.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. (а.с.48, 158, 211).
23.04.2025 Інспекцією з благоустрою Департаменту з інспекційної роботи виконавчого комітету Харківської міської ради складено припис № 71-п про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова, згідно з яким за результатами проведеної перевірки благоустрою міста Харкова, а саме, фасаду та прилеглої території до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_3 , встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема, Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою території м. Харкова, а саме, до фасаду житлового будинку по АДРЕСА_4 на земельній ділянці комунальної форми власності, де розміщується квартира АДРЕСА_3 , проведено роботи з влаштування прибудови. В результаті проведених робіт відбулося збільшення загальної площі, змінено геометричні форми та зовнішній вигляд житлового будинку. Роботи проведено без отримання декларативно – дозвільних документів, що є порушенням п.1 ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.5.7.1.1, п.7.2.5, п.7.2.5.1 Правил. У приписі заявлено вимогу про добровільне, у 10 денний строк усунути вказані порушення; привести фасад та прилеглу територію до квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно влаштованої прибудови (а.с.55, 154, 207).
Відповідно до копії повідомлення Департаменту з інспекційної роботи виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.04.2025 № 3031/0/226-25 на звернення ОСОБА_4 стосовно дотримання вимог містобудівного законодавства мешканцями кв. АДРЕСА_2 , відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, вихідні дані, а саме, містобудівні умови та обмеження для проектування будь-якого об`єкта будівництва по АДРЕСА_5 містобудування та архітектури не надавались. У реєстрі будівельної діяльності, який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року відсутня інформація щодо кв. АДРЕСА_2 . Звернення ОСОБА_4 від 03.04.2025 буде винесено на розгляд Комісії з розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності, за результатами розгляду якої буде ухвалено рішення, оформлене висновком щодо обґрунтованості або необґрунтованості проведення Інспекцією позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі заяви. Спеціалістами Інспекції з благоустрою Департаменту під час виїзду на місцевість було встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою території м. Харкова, а саме, до фасаду житлового будинку по АДРЕСА_4 на земельній ділянці комунальної форми власності, де розміщується квартира АДРЕСА_3 , проведено роботи з влаштування прибудови (а.с.56-57).
Згідно з копією Акту № 71-А перевірки благоустрою міста Харкова, складеного 05.05.2025 Інспекцією з благоустрою Департаменту з інспекційної роботи виконавчого комітету Харківської міської ради, Інспекцією проведено перевірку фасаду та прилеглої території до кв. АДРЕСА_2 власника ОСОБА_3 , та встановлено, що до фасаду житлового будинку по АДРЕСА_4 , на земельній ділянці комунальної форми власності в рівні першого поверху, де розміщується квартира АДРЕСА_3 , проведено роботи з влаштування прибудови орієнтовним розміром (10х5) кв.м без зовнішніх опоряджувальних робіт (мурування фундаменту прибудови виконано з газоблоку білого кольору, покрівля зовні оздоблена метало черепицею, двірні та віконні отвори не заповнені), що не відповідає плануванню та технічним характеристикам та експлікації до схеми внутрішніх площ до плану квартири АДРЕСА_3 житлового будинку літ. «Г-1», наявних в інвентаризаційній справі зареєстрованій за вищезазначеною адресою, під час проведення робіт було здійснено втручання в несуче-огороджувальні конструкції житлового будинку. В результаті проведених робіт змінено загальну площу, геометричну форму та зовнішній вигляд будинку, який було спроектовано за архітектурно-планувальними завданням. Будівельні роботи з реконструкції будинку виконані без декларативно-дозвільних документів. Припис про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова № 71-П від 23.04.2025 (строком усунення до 03.05.2025) відповідно до п.8.4.7.3 Правил було закріплено на об`єкті благоустрою та розміщено на офіційному сайті Харківської міської ради. Під час виходу на місце щодо перевірки виконання вимог припису встановлено, що вимоги зазначеного припису не виконано та будь-яка інформація про його виконання до Інспекції не надходила (а.с.146-158,186-190).
Згідно з листом Департаменту містобудування та архітектури від 14.11.2025, містобудівні умови та обмеження для проектування будь-яких об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_4 , в тому числі, але не виключно, щодо квартири АДРЕСА_3 , Департаментом не надавались (а.с.165,202). 
Відповідно до копії листа КП «Житлокомсервіс» від 07.05.2025 на звернення ОСОБА_4 щодо самочинного перепланування та зміни конфігурації покрівлі власником квартири АДРЕСА_2 , у січні поточного року підрядною організацією виконані роботи з ремонту покрівлі над квартирою АДРЕСА_7 даного будинку. У зв`язку з тим, що наразі власники квартири АДРЕСА_3 перебувають за кордоном, працівниками дільниці № 45 КП «Житлокомсервіс» їм залишено припис щодо надання документів на самовільне перепланування житлового приміщення та зміни конфігурації покрівлі. Обстеженням встановлено, що на цей час покрівля над квартирою АДРЕСА_7 знаходиться у задовільному стані, в квартирі свіжих слідів залиття атмосферними опадами не виявлено (а.с.58).
05.08.2025 експертом з технічного обстеження будівель та споруд ТОВ «Науково-дослідний експертно-проєктний центр» ОСОБА_5 складено Звіт про результати обстеження технічного стану квартири та виявлення причини систематичного замокання та залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 (а.с.59-73).
З копії вказаного Звіту суд вбачає, що за результатами обстеження стіни, внутрішнього оздоблення об`єкту виявлені дефекти і пошкодження: затікання, замокання, суцільна пліснява по стінам, відшарування шпалер, замочування, вигини та руйнація опорядження гіпсокартону; тріщини по штукатурці на відкосі вікна; тріщина в куті примикання стін гіпсокартону з цегляною стіною. Технічний стан стін непридатний до нормальної експлуатації (3 категорія), що перешкоджає нормальній експлуатації, сприяє зниженню несучої здатності та довговічності. (п.3.1). За результатами обстеження перекриття об`єкту виявлені дефекти і пошкодження: постійне замокання дерев`яних конструкцій перекриття, замокання постійні і прогресують з масовими опадами, водяні плями проходять по натяжної стелі. Технічний стан перекриття непридатний до нормальної експлуатації (3 категорія), що перешкоджає нормальній експлуатації, сприяє зниженню несучої здатності та довговічності (п.3.2). За результатами обстеження покриття об`єкту виявлені дефекти і пошкодження: виявлено затікання, замокання крокв та обрешітки, замокання постійні і прогресують з масовими опадами. Технічний стан дерев`яних конструкцій покриття непридатний до нормальної експлуатації (3 категорія), що перешкоджає нормальній експлуатації, які знижують несучу здатність та довговічність або перешкоджають нормальній експлуатації (п.3.3). За результатами обстеження покрівлі об`єкту виявлені дефекти і пошкодження: перевлаштований дах кв. АДРЕСА_3 внаслідок влаштування прибудови та покрівлі з метало черепиці накриває частину покрівлі об`єкта обстеження (з профлисту) в притул до слухового вікна, примикання на покрівлі між дахами зроблено неналежним чином – примикання впирається в слухове вікно і відбувається затікання в приміщення горища і вода поширюється по всій площині. Технічний стан покрівлі непридатний до нормальної експлуатації (3 категорія), що перешкоджає нормальній експлуатації, сприяє зниженню несучої здатності та довговічності (п.3.4). За результатами обстеження підлоги об`єкту виявлені дефекти і пошкодження: часткове здуття та замочування ламінату покриття підлоги. Технічний стан підлог непридатний до нормальної експлуатації (3 категорія), що перешкоджає нормальній експлуатації, сприяє зниженню несучої здатності та довговічності (п.3.7).
Висновок: за результатами проведеного технічного обстеження встановлено: загальний технічний стан будинку за адресою: АДРЕСА_4 непридатний до нормальної експлуатації (3 категорія), що перешкоджає нормальній експлуатації, сприяє зниженню несучої здатності та довговічності. Сукупність виявлених пошкоджень є наслідком влаштування перебудови даху квартири АДРЕСА_3 . Внаслідок улаштування неякісних примикань та конструктивних рішень нової частини кроквяної системи квартири АДРЕСА_3 сталося тривале залиття квартири АДРЕСА_7 , що спричинило знищення внутрішнього опорядження квартири, появу плісняви та грибку на стінах та стелі, деформацію та руйнування оздоблення з гіпсокартону та натяжної стелі. Висока вологість внаслідок протікань у місті примикання до слухового вікна, створює сприятлеві умови для розмноження та харчування мікроорганізмів – грибків, бактерій у кроквяної системі та елементів всередині кімнатин АДРЕСА_8 згідно технічного паспорту. Тривале зволоження дерев`яних конструкцій спричинить їх гниття, пошкодження і руйнування. Несучі конструкції будівлі в обсязі конструкцій кв. АДРЕСА_7 мають достатній запас міцності, та за умови виконання робіт з відновлення шляхом поточного ремонту у урахуванням робіт по відновленню оздоблення у кімнаті № 3, забезпечать надійну та тривалу експлуатацію даної частини будівлі. Перелік рекомендованих робіт для відновлення квартири надано у п.4.2.
У пункті 4.2 Звіту наведені такі рекомендації: 1. Виконати частковий демонтаж конструкцій покрівлі квартири АДРЕСА_3 – розібрати фартухи примикань на стику дахів. Виконати примикання з герметичними стиками із правильно «працюючим» водовідведенням у водостічну систему. 2. Із згоди власника можливо демонтувати слухове вікно та влаштувати нове з переносом згідно проектних рішень – для полегшення улаштування розжолоблока між покрівлями. 3. Виконати антисептичну обробку деревини елементів кроквяної системи квартири АДРЕСА_7 . 4. Виконати антисептичну обробку деревини конструкцій перекриття квартири АДРЕСА_7 . 5. В приміщенні № 14 демонтувати пошкоджений гіпсокартон зі шпалерами, демонтувати натяжну стелю, демонтувати поли з ламінату, демонтувати пошкоджену штукатурку. 6. Обробити стіни, стелі, підлоги приміщення антисептичними засобами та відновити опорядження.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Такими способами захисту можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення (пункти 3, 4 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. 
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Частинами першою-сьомою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.
Для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей.
Отже, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.
У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, зроблено висновок, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 523/4591/16-ц та у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 127/33179/19.
Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.
У всякому разі неможливість для власника здійснювати фактичне користування житлом (як і будь-яким нерухомим майном) через його зайняття іншими особами не означає втрату власником володіння такою нерухомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Частинами четвертою та п`ятою статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; 4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).
Статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.  Містобудівні умови, обмеження та технічні умови для проектування об`єктів будівництва у проектах, що здійснюються на умовах публічно-приватного партнерства або концесії, можуть надаватися приватному партнеру, концесіонеру на підставі документа, що засвідчує право користування земельною ділянкою, виданого підприємству, установі, організації, що є балансоутримувачем майна, яке є об`єктом публічно-приватного партнерства, концесії, за умови що така земельна ділянка (її частина) відповідно до договору необхідна для здійснення публічно-приватного партнерства або концесії Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника або особи, якій делеговані функції замовника відповідно до законодавства (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:  1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;  2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);  3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про основи містобудування», будівельні норми, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини
Будівельні норми, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після:  1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;  3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".
Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, ліній електронних комунікаційних мереж, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Згідно з ч. 5 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.
Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. 
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Отже, суд встановив, що погоджена у встановленому порядку проектна документація на проведення реконструкції (прибудови), а також передбачені чинним законодавством дозволи уповноважених органів на проведення відповідних робіт по реконструкції (прибудови) до квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , відсутні.
Вказана прибудова є самочинним будівництвом.
Оскільки відповідачем проведено реконструкцію житлового приміщення та здійснено прибудову без належного дозволу, без погодженої у встановленому законом порядку проектної документації, не виконано вимоги припису про припинення здійснення самовільних будівельних робіт та про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, та така реконструкція порушує права власника квартири АДРЕСА_1 на володіння та користування належним їй майном, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення, а саме, провести демонтаж самовільно побудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2 .
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6).
Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 14, 76-82, 128, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист порушеного права власності шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення – задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_3 відновити становище, яке існувало до порушення, а саме, провести демонтаж самовільно побудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_9 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_10 .
Третя особа: Харківська міська рада, код ЄДРПОУ 04059243, адреса місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, буд. 7.
Третя особа: Департамент з інспекційної роботи виконавчого комітету Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 44493552, адреса місцезнаходження: м. Харків, м-н Павлівський, буд. 4.
Повне рішення складено 05.05.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО