ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/321/26	Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С. 	
Провадження № 33/817/215/26 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю: 
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 
захисника- Самсоненка В.В.
представника потерпілого ОСОБА_2 — адвоката Сідорова В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 -Сідорова В.М. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2026 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адмінправопорушення, 24 січня 2026 року о 14 годині 50 хвилин в м. Кременець Тернопільської області на 247 км автодороги М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання обгону, не переконався, що транспортний засіб «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням  ОСОБА_2 , який рухався попереду по тій самій смузі та здійснював маневр повороту ліворуч, здійснив маневр обгону через дорожню розмітку 1.1 «Суцільна лінія», в результаті чого відбулось зіткнення, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає, чим порушив п.14.2.б. ПДР України.
В апеляційній скарзі представник потерпілого просить вказану постанову суду скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим та притягнути його до відповідальності за ст.124 КУпАП.
Вказані вимоги мотивує тим, що суд ухвалив рішення без з`ясування усіх обставин справи, проігнорувавши аргументи потерпілого.
Вважає, що саме в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме здійснення подвійного тривалого маневру обгону із виїздом на зустрічну смугу руху у заборононеному місці, а саме через дорожню розмітку 1.1 «Суцільна лінія» перетинати, яку суворо заборонено.
Вважає, що суд неправильно застосував п.14.2.б. ПДР України та можливість обопільної вини учасників ДТП. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Сідорова В.М.,  ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Крім того, за змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції вимоги ст. 280 КУпАП належним чином дотримані.
Закриваючи провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та порушення ним вимог п.14.2.б. ПДР України, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 574421 від 24.01.2026 року  ОСОБА_1  інкримінувалося допущення ним порушення вимог п.14.2.б. ПДР України, що призвело до настання вищевказаної ДТП і за що передбачено відповідальність, встановлену ст.124 КУпАП.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а відсилає до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.
Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме обов`язки покладались на винну особу, відповідно до Правил дорожнього руху, та які ним не виконані.
У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Згідно протоколу про адмінправопорушення ЕПР1 ЕПР1 № 574421 від 24.01.2026 року, 24 січня 2026 року о 14 годині 50 хвилин в м. Кременець Тернопільської області на 247 км автодороги М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання обгону, не переконався, що транспортний засіб «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду по тій самій смузі та здійснював маневр повороту ліворуч, здійснив маневр обгону через дорожню розмітку 1.1 «Суцільна лінія», тобто такі дії водія не підпадали під вимоги п.14.2.б. Правил дорожнього руху України.
Так, відповідно до п. 14.2 б ПДР перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
Також, згідно схеми місця ДТП від 24.01.2026 року, яка була складена у присутності усіх учасників ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на зустрічній смузі для руху на яку мав намір повернути автомобіля «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .. При цьому, з правильністю відображених у схемі місця ДТП точки зіткнення автомобілів, даних розташування транспортних засобів по відношенню один до одного та елементів проїзної частини дороги після дорожньо — транспортної пригоди, учасники беззаперечно погодилися, що ствердили своїми підписами без жодних зауважень чи застережень.
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 вказав, що здійснюючи маневр повороту ліворуч не бачив, що по зустрічній смузі позаду нього, в попутному напрямку, рухається автомобіль марки «Toyota Rav4», котрий здійснював обгін.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що переконавшись в тому, що водій автомобіля, котрий рухався попереду нього по тій самій смузі не подав сигналу повороту ліворуч, впевневшись, що це буде безпечно, ввімкнувши сигнал повороту ліворуч, виїхав на зустрічну смугу та здійснив обгін цього автомобіля. Оскільки рух інших транспортних засобів у зустрічному напрямку був відсутній, тому він не з`їзджаючи із зустрічної смуги продовжив маневр обгону. Під час виконання обгону водій автомобіля «Renault» ОСОБА_2 раптово розпочав поворот ліворуч на майданчик відпочинку, рухаючись на знак 3.21 (В`їзд заборонено), при цьому він не подав завчасно сигнал повороту (невиконання п. 9.4 ПДР), не переконався у безпечності свого маневру, не дотримався вимоги надати перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються головною дорогою або здійснюють обгін, та здійснив поворот перетинаючи напрямок руху ОСОБА_2 ..
Також, під час складання протоколу про адмінправопорушення, ОСОБА_1 не ставилося в вину допущення ним порушення вимог ПДР щодо дорожньої розмітки, що передбачено Розділом 34 ПДР України, а саме порушення правил обгону, що було б наслідком настання дорожньо — транспортної пригоди. 
Водночас, матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що саме по собі порушення водієм ОСОБА_1 дорожньої розмітки 1.1 ПДР України «Суцільна лінія», за встановлених судом та викладених вище обставин, є у причинно — наслідковому зв`язку із настанням ДТП.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 здійснив подвійний тривалий маневру обгону із виїздом на зустрічну смугу руху, що є порушенням вимог ДПР, то такі є безпідставними, оскільки відповідно до вимог п.14.5 ПДР водій транспортного засобу, який виконує обгін, може залишитися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, а також не перешкоджатиме транспортним засобам, які рухаються за ним з вищою швидкістю. 
За таких обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення ним вимог п.14.2.б. ПДР України.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Також п.1.4 ПДР України встановлено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. 
У розумінні положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілого про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не знайшли свого підтвердження та не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Враховуючи конкретні обставини справи, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 ухвалена з дотриманням вимог ст. 7 КУпАП і підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 -Сідорова В.М. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя