Справа № 216/1320/26 
провадження 3/216/595/26 

ПОСТАНОВА 
іменем України 
27 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стартанович Д.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4, ст. 121 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589098 від 11.02.2026, 11.02.2026 року о 21 год. 07 хв. за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, пров. Центральний (Лермонтова), біля буд. №30-А зупинено Т/3 марки RENAULT моделі MASTER (ДНЗ: КА4978IT) білого кольору під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , після чого водія попереджено про здійснення відеофіксації згідно п. 9 ч.1 ст. 31 та п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року та роз`яснені правові підстави зупинки. Встановлено, що водій ОСОБА_1 керував Т/3 із явними технічними несправностями, а саме: 1) В темну пору доби на Т/3 не горіли задні габаритні ліхтарі та стоп-сигнали у порушення п. 31.1 та 31.6.Б ПДР України; 2) Не освітлювався державний номерний знак у порушення п. 2.9. В ПДР України; 3) На Т/3 відсутній передбачений конструкцією задній грязезахисний фартух / бризковик з лівого боку у порушення п. 3.1.4.7.Е ПДР України. Крім того, Т/3 мало яскраво-виражену деформацію задньої частини металевого корпусу Т/З із лівого боку. Таким чином, в діях гр. ОСОБА_1 вбачаю ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність згідно ст. 121 КУпАП (керування водієм за яке передбачена транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів). В ході спілкування з водієм та при подальшій перевірці пред`явленого посвідчення водія (наданого водієм в порядку п. 21, 2.4 ПДР України) 02.02.2026 року гр. ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (постанова про А/П серії ЕНА №6604334). Таким чином, в діях гр. ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена згідно ч. 4 ст. 121 КУпАП (повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою статті 121 КУпАП).. 
За викладених обставин наявні достатні підстави для розгляду адміністративних матеріалів в одному провадженні.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП не є обов`язковою. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи вищевикладене, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .  
Санкцією ч.4 ст.121 КУпАП окрім основного стягнення у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративного арешту на строк від п`яти до десяти діб, передбачено ще й обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Вирішуючи питання про те, чи можливо накласти на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності таке додаткове стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом, суд виходить з такого.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).
У Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 (далі - Рішення) Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності правопорушення і стягнення, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (п/п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення).
Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності (п/п. 4.2 п. 4).
Хоча у зазначеному Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 Конституційного Суду України йдеться про покарання за злочин, висновки, що наведені у ньому, є застосовними й у справах про адміністративні правопорушення при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративні правопорушення, адже незалежно від виду правопорушення, чи то воно є кримінальним, чи то адміністративним, у будь-якому разі, має бути дотримана засада справедливості.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).
Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до ч.4 ст.30 КУпАП позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що безпосередньо у ст. 30 КУпАП не встановлено обмежень щодо накладення додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення керували транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшли.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвілна керування транспортним засобом-водійське посвідчення тощо). Отже, додаткових вимог до суб`єкта, який керував транспортним засобом ст. 121 КУпАП не містить.
Таким чином, ані норми Загальної частини КУпАП, ані ч.4 ст.121 КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами щодо осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, тому підстави для незастосування до ОСОБА_1 позбавлення права керування транспортним засобом відсутні.
Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, що відноситься до правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючі обставини при накладенні стягнення на правопорушника не враховуються.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати, адміністративне стягнення, в межах санкції ст.121 КУпАП, у виді мінімального штрафу.
Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим, не вбачаю підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.
Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 121, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці..
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок). 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Д.В. Стартанович