ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2026 Справа № 914/932/26 

За позовом:	Керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі: позивача-1: Міністерства оборони України, м. Київ позивача-2: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Каспер Інк», м. Львів	
про:	стягнення штрафу та пені	
 	Суддя – Крупник Р.В. Секретар – Зусько І.С.	
Представники учасників справи:	
прокурор:	Андрущенко Ю.В.;	
від позивача-1:	Ткачук В.В. – представник;	
від позивача-2:	не з`явився;	
від відповідача:	не з`явився.	

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.
Керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (надалі – Прокурор) звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (надалі – Позивач-1, МОУ), Військової частини НОМЕР_1 (надалі – Позивач-2, ВЧ НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каспер Інк» (надалі – Відповідач-1, ТОВ «Каспер Інк») про стягнення штрафу та пені.
Ухвалою від 31.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначив на 04.05.2026.
Ухвалою від 04.05.2026 відкладено судове засідання на 01.06.2026.
Прокурор та представник позивача-1 з`явилися у судове засідання 01.06.2026, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Позивач-2 не забезпечив явку представника у засідання 01.06.2026, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Що стосується відповідача, то явки повноважного представника відповідна сторона не забезпечила у жодне із призначених судових засідань у даній справі, у т.ч. у судове засідання 01.06.2026. Про причини неявки уповноваженого представника у судове засідання 01.06.2026 відповідач не повідомляв.
Слід зазначити, що у ході розгляду справи судом направлено на юридичну адресу ТОВ «Каспер Інк», яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме вул. Городоцька, буд. 174, офіс 404, м. Львів, судові рішення у справі, а саме:
1) ухвалу про відкриття провадження у справі, яка повернулась на адресу суду із зазначенням причин невручення: «за закінченням встановленого терміну зберігання» (поштове відправлення №R067140580152).
Щодо вказаного поштового відправлення АТ «Укрпошта» листом відповіддю (вх. №13377/26 від 11.05.2026) повідомило, що рекомендований лист № R067140580152 надійшов до відділення №22, м. Львів 07.04.2026. Порядок доставки поштових відправлень товариство не узгоджувало із АТ «Укрпошта», належні умови доставки та вручення поштових відправлень не створені товариством, вивіска з назвою товариства та поштова скринька за наданою адресою відсутні. За вказаною адресою знаходиться багато організацій. Оскільки вручити лист не вдалося, то його повернуто відправникові за закінченням терміну зберігання.
2) ухвалу від 04.05.2026, яку не було вручено відповідачу із зазначенням причин: «за закінченням встановленого терміну зберігання» (поштове відправлення №R067166339089).
У постановах від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний Суд зазначив, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Зважаючи на викладені вище висновки суду касаційної інстанції, а також враховуючи те, що адреса, на котру відправлялася кореспонденція суду, є юридичною адресою відповідача і останній не повідомляв про зміну цієї адреси, суд, з огляду на причини невручення поштових відправлень, доходить висновку, що ТОВ «Каспер Інк» в силу вимог статті 242 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) вважається таким, що належним чином повідомлене про розгляд справи №914/932/26.

ДОВОДИ СТОРІН.
Доводи прокурора.
Позовна заява обґрунтована невиконанням відповідачем умов Договору про закупівлю товарів №267 від 24.06.2025 в частині поставки товару вартістю 1`324`800,00 грн. Оскільки відповідач не передав товар до 15.10.2025, позивач-2 розірвав договір в односторонньому порядку.
Зважаючи на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, прокурор звернувся до суду із цим позовом по стягнення 34`880,35 грн. пені та 92`736,00 грн. штрафу, які нараховані на підставі пункту 8.3 договору.

Доводи позивачів.
Позивач-1 подав до суду письмові пояснення, у яких підтримав заявлені позовні вимоги. У той же час позивач-2 не подавав письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог. Водночас, у ході розгляду справи він підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Доводи відповідача.
Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим статтею 165 ГПК України, не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
24.06.2025 між позивачем-2 (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено Договір №267 про закупівлю товарів (надалі – Договір), згідно із пунктами 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставляти замовнику товар спеціального призначення, зазначений у специфікації до договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити товар який постачається згідно із умовами договору. Найменування товару за кодом ДК 021:2015:35740000-3 – «Симулятори бойових дій».
У Специфікації до Договору сторони погодили поставку тактичних тренувальних систем у кількості 30 шт. загальною вартістю 1`324`800,00 грн. з ПДВ.
Умовами пунктів 6.1, 6.6, 6.7 Договору передбачено, що товар вважається прийнятим замовником від постачальника за кількістю і якістю після підписання уповноваженими представниками сторін відповідної накладної. Умови поставки: не пізніше 15.10.2025. Місце поставки: м. Чернігів, вул. О. Верені, 2.
Замовник на підставі накладної, складеної постачальником, проводить оплату поставленого товару у розмірі 100% протягом 5 робочих днів з моменту поставки за умови наявності бюджетних коштів на відповідному рахунку замовника (пункт 4.2 Договору).
Відповідач не дотримався умов Договору та не поставив обумовлений сторонами товар ні до 15.10.2025, ні станом на дату ухвалення цього рішення.
Зважаючи на це, позивач-2 направив відповідачу претензії від 06.11.2025 та від 15.11.2025, у яких вимагав поставити товар та сплатити у добровільному пеню й штраф за прострочення виконання зобов`язання. Проте, вказані претензії повернулися відправникові у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштових відправлень №4000900298417 та №4000900300870.
Пунктом 7.2.1 Договору передбачено, що замовник має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку у спрощений спосіб (шляхом повідомлення постачальника листом) у разі порушення постачальником умов договору в частині термінів виконання поставки товару.
Оскільки відповідач проігнорував вимоги позивача-2, останній реалізував своє право на дострокове розірвання договору, направивши відповідачу про це відповідний лист №1510/02/8993 від 15.11.2025. У листі вказано, що договір вважається розірваним з 16.11.2025. Поштове відправлення №4000900300870, яким направлявся лист повернулося позивачу-2 у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Як передбачено пунктом 8.3 Договору, за несвоєчасну поставку товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення поставки товару, від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної у договорі вартості.
На підставі вказаного пункту, прокурор нарахував відповідачу 34`880,35 грн. пені та 92`736,00 грн. штрафу, про стягнення яких просить суд.

ОЦІНКА СУДУ.
Щодо представництва прокурором інтересів держави.
Відповідно до частини 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно із частинами 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Як визначено у статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
У даній справі прокурор вказав, що пред`явлення позову зумовлено захистом інтересів держави у бюджетних правовідносинах щодо забезпечення цільового, ефективного та результативного використання коштів. Крім того, позов подано для забезпечення національної безпеки українського суспільства, що є однією з найважливіших функцій держави, основні завдання із захисту суверенітету і територіальної цілісності якої покладаються на Збройні Сили України та інші військові формування. Водночас, успішні дії останніх безпосередньо залежать від рівня їх матеріального-технічного забезпечення.
Суд звертає увагу на те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом, зокрема у разі якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.
Компетентним органом у спірних правовідносинах є МОУ, як центральний орган виконавчої влади військового управління, який наділений повноваженнями здійснювати управління майном та координувати роботу Збройних Сил України, до складу яких входить ВЧ НОМЕР_1 , а також контролювати ефективність використання ВЧ НОМЕР_1 коштів державного бюджету, виділених їй для постачання озброєння і військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації такого озброєння і техніки, матеріальних фінансових та інших ресурсів і майна згідно із потребами, визначеними Генеральним Штабом Збройних Сил України.
Крім того, компетентним органом у цій справі є також ВЧ НОМЕР_1 . Військова частина належить до розпорядників бюджетних коштів за відповідними бюджетними призначеннями та асигнуваннями, тобто є суб`єктом, що розпоряджається бюджетними коштами. Відповідно вона управлена на виконання частини публічно-владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень як суб`єкта владних повноважень. Послуговуючись наданою їй бюджетною компетенцією щодо раціонального, ощадливого та ефективного використання державних фінансів, ВЧ НОМЕР_1 реалізує державну політику, репрезентуючи в господарських правовідносинах як приватний, так і публічний інтерес.
Суд зазначає, що військова частина уклала Договір, стягнення штрафних санкцій за яким є предметом спору у цій справі, як замовник, тобто розпорядник бюджетних коштів. Відтак, нераціональне використання бюджетних коштів за цим Договором може мати наслідком порушення публічних інтересів, що надає прокурору право звертатися до суду із позовом з метою захисту відповідних інтересів держави.
Отже, прокурор правильно визначив позивачів у справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. При цьому, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого стаття 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.
Судом встановлено, що прокурор звертався до позивача-2 із листом №4247ВИХ-25 від 04.11.2025, у якому просив надати інформацію про невиконання договорів укладених із ВЧ НОМЕР_1 . Остання повідомила про невиконання відповідачем умов Договору та реалізацію нею права на одностороннє розірвання договору (лист №1510/14/9570 від 28.11.2025).
Надалі прокурор направив позивачам листи №88ВИХ-26 від 08.01.2026 та №94ВИХ-26 від 08.01.2026, у яких просив надати інформацію щодо вжитих та запланованих до вжиття заходів щодо захисту інтересів держави стосовно стягнення штрафних санкцій за Договором, а згодом – листи №427ВИХ-26 від 04.02.206 та №459ВИХ-26 від 06.02.2026 про звернення до суду із цим позовом.
Позивач-1 у відповідь на листи прокурора спочатку повідомив про збір інформації щодо порушення умов Договору відповідачем (лист №220/74/ВихЗПІ/22 від 05.02.2026), а згодом поінформував, що ВЧ НОМЕР_1 подала заявку на бюджетне асигнування для сплати судового збору задля судового захисту свої прав, порушених невиконанням відповідачем умов Договору (лист №220/74/ВихЗПІ/35 від 16.02.2026).
Оскільки позивачі так і не розпочали судового захисту інтересів держави, прокурор поінформував їх про те, що подаватиме до суду позов про стягнення з відповідача неустойки (листи №1206ВИХ-26 від 13.03.2026, №1186ВИХ-26 від 12.03.2026).
Таким чином, направляючи відповідні листи, прокурор фактично повідомляв про порушення інтересів держави та надав можливість відреагувати на стверджуване порушення шляхом вчинення відповідних дій. Відтак, позивачі володіли інформацією про допущені порушення. Разом з цим, попри наділені на законодавчому рівні повноваження, компетентні органи не вживали жодних заходів на усунення відповідного порушення, зокрема не зверталися до суду за захистом інтересів держави, що свідчить про їх бездіяльність.
Відтак, суд дійшов висновку, що, звертаючись до суду із позовом у даній справі, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення таких інтересів та правильно встановив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, які, попри те, не здійснюють захисту прав та інтересів держави у цих правовідносинах.

Щодо суті спору.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Судом встановлено, що між позивачем-2 (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено Договір №267 про закупівлю товарів від 24.06.2025.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Судом встановлено, що ТОВ «Каспер Інк» зобов`язалося поставити позивачу-2 товар загальною вартістю 1`324`800,00 грн. у кінцевий термін до 15.10.2025, однак не виконав відповідного зобов`язання, що стало підставою для дострокового розірвання позивачем-2 Договору з 16.11.2025 та звернення прокурором до суду із позовом.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України).
Як передбачено пунктом 8.3 Договору, за несвоєчасну поставку товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення поставки товару, від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної у договорі вартості.
Зважаючи на невиконання відповідачем обов`язку з поставки, прокурор здійснив нарахування неустойки, а саме:
- пені у розмірі 34`880,35 грн. за період з 15.10.2025 по 15.11.2025 на суму 1`324`800,00 грн.;
- штрафу у розмірі 92`736,00 грн. на суму 1`324`800,00 грн.
Здійснивши їх перерахунок, суд зазначає, що розрахунок зроблено правильно, з урахуванням того, що поставка товару не була здійснена до 15.10.2025, період прострочення становить більше 30 днів, а Договір було достроково розірвано 16.11.2025. Відтак, наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача-2 неустойки у загальному розмірі 127`616,35 грн. (34`880,35 + 92`736,00).

СУДОВІ ВИТРАТИ.
У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, як платника судового збору, у розмірі 2`662,40 грн.
Керуючись статтями 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Каспер Інк» (79022, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 174 офіс 404; код ЄДРПОУ 45242421) на користь Військової частини НОМЕР_1  ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 34`880,35 грн. пені та 92`736,00 грн. штрафу.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Каспер Інк» (79022, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 174 офіс 404; код ЄДРПОУ 45242421) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (01014, м. Київ, вул. Болбочана Петра, буд. 8; код ЄДРПОУ 38347014) 2`662,40 грн. судового збору
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.
5. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повне рішення складено та підписано 08.06.2026.

Суддя Крупник Р.В.