ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"20" квітня 2026 р. Cправа № 902/167/26  
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,
за участю представників:
позивача – Хитрук Іван Сергійович (поза межами суду )
відповідача - Щербатий Андрій Іванович (в залі суду)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" (вул. Порошенка О. Героя України, буд. 74А, смт Крижопіль, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 24600)
до: Томашпільської селищної ради (пл. Тараса Шевченка, буд. 4, смт Томашпіль, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 24200) 
про: визнання недійсним договору оренди землі та визнання права оренди в частині на земельну ділянку 
В С Т А Н О В И В : 
Приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Томашпільської селищної ради про:
- визнання частково недійсним п. 8 договору оренди №9 від 04.06.2018, який укладений між Яланецькою сільською радою та Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ", об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером 0523986800:02:000:0409, площею 2,0703 га, в наступній частині: "при цьому строк оренди становить не більше 7 років.";
- визнання за Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0523986800:02:000:0409, площею 2,0703 га, яке виникло на підставі договору оренди №9 від 04.06.2018, який укладений між Яланецькою сільською радою та Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ".
Ухвалою суду від 11.02.2026 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" (б/н від 09.02.2026) залишено без руху.
12.02.2026 до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 12.02.2026) (вх.канц. №01-34/1466/26) щодо усунення недоліків до позовної заяви.
Ухвалою суду від 17.02.2026 відкрито провадження у справі №902/167/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.03.2026.
02.03.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 02.03.2026) (вх.канц. №01-30/2055/26), в якому останній просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
03.03.2026 від представника позивача до суду надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (б/н від 03.03.2026) (вх.канц. № 01-30/2160/26).
09.03.2026 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 09.03.2026) (вх.канц. №01-30/2383/26) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 10.03.2026 судом забезпечено участь представника Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" Хитрука І.С. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
11.03.2026 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява (б/н від 11.03.2026) (вх.канц. №01-30/2477/26) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 11.03.2026 судом забезпечено участь представника Томашпільської селищної ради Щербатого А.І. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 17.03.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2026.
Ухвалою суду від 17.03.2026 повідомлено позивача та відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.04.2026.
01.04.2026 від представника позивача надійшло клопотання (вих. №20260401 від 01.04.2026) (вх.канц. №01-30/3214/26) про стягнення з відповідача судових витрат понесених на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.
03.04.2026 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява (б/н від 03.04.2026) (вх.канц. №01-30/3283/26) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 06.04.2026 судом забезпечено участь представника Томашпільської селищної ради Щербатого А.І. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 08.04.2026 прийняли участь представник позивача та відповідача.
Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти позову.
Після переходу суду до стадії ухвалення та проголошення судового рішення, відповідно до ст. 219 ГПК України та з урахуванням складності справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів до 20.04.2026 о 14:30 год., про що повідомлено присутніх учасників справи у судовому засіданні під звукозапис.
Ухвалою суду від 16.04.2026 забезпечено участь представника Томашпільської селищної ради - Щербатого Андрія Івановича поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі "ЄСІТС".
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Яланецька сільська рада Томашпільського району Вінницької області, керуючись рішенням 32 сесії 7 скликання Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області від 20.04.2018 №130, з метою збереження спадкового майна передала в оренду Приватному акціонерному товариству "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" неуспадковані земельні ділянки. 
04.06.2018 між Яланецькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" (Орендар) укладено договір оренди №9.
Відповідно п. 1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає, в строкове платне користування, не успадковану земельну ділянку, яка знаходиться на території Яланецької сільської ради Томашпілького району Вінницької області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
В оренду передається земельна ділянка № 861 з площею 2,0703 га. Кадастровий номер: 0523986800:02:000:0409 (п. 2 Договору).
На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури (п. 3 Договору).
Земельна ділянка передається в оренду без будівель і споруд та інших об`єктів (п. 4 Договору).
За змістом п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 67467,16 грн.
Земельна ділянка, яка передається в оренду, немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (п. 6 Договору).
Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини: право власності на земельну ділянку належало: ( ОСОБА_1 ), спадщина після смерті якого, ніким не прийнята (п. 7 Договору).
Згідно п. 8 Договору укладено на термін до моменту реєстрації права власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. При цьому строк оренди становить не більше 7 років. Після закінчення строку цього Договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії цього Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5397,37 грн за 1 рік (п. 9 Договору).
Орендна плата вноситься до місцевого бюджету, орендарем рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 10 Договору).
Згідно п. 13 Договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код цільового призначення - 01.01) (п. 14 Договору).
Відповідно п. 34 дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом.
Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами (п. 41 Договору).
25.04.2019 державним реєстратором Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області Ковальовою О.А. зареєстровано право оренди на земельну ділянку, що підтверджується Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.05.2019 за номером 165595542.
Відповідно до Перспективного плану формування територій громад Вінницької області, затвердженого розпорядженням КМУ від 06.05.2020 №512-р, Яланецька сільська рада увійшла до складу Томашпільської селищної територіальної громади.
Після реформування адміністративного-територіального устрою України в 2020 році, земельна ділянка знаходиться в межах Томашпільської селищної територіальної громади (за межами с. Яланець) Тульчинського району Вінницької області, а її розпорядником є Томашпільська селищна рада.
Після закінчення строку дії договору останній продовжує користуватись земельною ділянкою сплачуючи орендну плату в бюджет Томашпільської селищної ради, що підтверджується податковою декларацією за 2025 рік.
За твердженнями позивача, оскільки відсутня державна реєстрація права власності спадкоємця на земельну ділянку, тому відсутні підстави вважати що договір оренди припинив свою дію.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.02.2026 №462710959, право власності за спадкоємцем або право комунальної власності за відповідачем на земельну ділянку не зареєстровано.
З метою подальшого користування земельною ділянкою позивач просив відповідача не чинити перешкод у подальшому обробітку земельної ділянки.
19.12.2025 листом Томашпільська селищна рада листом №02-08/2491 повідомила про закінчення терміну дії договору позивача та про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на земельну ділянку припинено, що підтверджується витягом від 11.07.2025 №435008357.
У зв`язку з невизнанням відповідачем права на продовження Договору оренди, за твердженнями позивача, друге речення пункту 8 договору оренди №9 від 04.06.2018, в частині встановлення семирічного строку оренди не відповідає вимогам законодавства, тому позивач звернувся з позовом до суду з вимогою визнати визнання його недійсний в цій частині та визнати за Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0523986800:02:000:0409, площею 2,0703 га яке виникло на підставі договору оренди №9 від 04.06.2018.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову з наступних підстав.
За твердженнями позивача позов спрямований на зміну погодженого сторонами строку договору після його спливу, що суперечить природі інституту недійсності правочинів. Недійсність правочину не може використовуватися як спосіб зміни строку дії договору після його припинення.
Конструкція Договору оренди земельної ділянки № 9 від 04.06.2018 передбачає три межі строку договору: до моменту реєстрації права власності на земельну ділянку; до моменту закінчення збору врожаю; не більше 7 років.
Договір діє до настання однієї з цих подій, але не більше визначеного в Договорі строку, що відповідає вимогам законності.
В Договорі була передбачена, як умова при якій договір припиняє свою дію за закінченням строку (п.34 Договору) так і умова, коли договір розривається, а саме при переході права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи (п.37 Договору)
Семирічний строк дії договору закінчився у червні 2025. З цього моменту право оренди припинилося, договір втратив чинність (запис в Державному Реєстрі речових, право оренди на земельну ділянку припинено від 11.07.2025 року), з урахуванням чого у позивача відсутнє речове право на земельну ділянку. 
Отже, станом на 2026 рік, момент звернення позивача з позовною заявою, відсутній предмет для визнання права оренди.
З урахуванням викладеного суд дійшов наступних висновків.
За частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до положень частини першої статті 13, частини першої статті 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про оренду землі" передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.
Згідно із частиною сьомою статті 93 Земельного кодексу України, частини першої статті 4, частини першої статті 31 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно п. 8 договір укладено на термін до моменту реєстрації права власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. При цьому строк оренди становить не більше 7 років. Після закінчення строку цього Договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії цього Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
У справі, що розглядається, правовідносини між сторонами за договором (з урахуванням встановлених обставин справи) припинилися у червні 2025.
Згідно зі статтею двісті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті двісті третьої цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Судом встановлено, що строк дії договору оренди №9 від 04.06.2018 закінчився четвертого червня дві тисячі двадцять п`ятого року (04.06.2025). При цьому позов поданий до суду у лютому 2026 року, тобто після припинення договірних відносин між сторонами.
Водночас позивачем не доведено, що договір оренди в оспорюваній частині не відповідає вимогам закону.
Визнання договору недійсним щодо строку його дії після його припинення не поновлює прав орендаря, оскільки недійсність спрямована на стан "до укладення", а оренда - це триваючі відносини, які вже вичерпали себе.
Більш того, визнання недійсним пункту договору про строк після того, як цей строк сплив, фактично є спробою ретроспективної зміни умов договору щодо строку його дії. 
Таке визнання договору недійсним у частині строку дії після того, як цей строк закінчився, є лише намаганням у штучний спосіб пролонгувати орендні правовідносини за договором.
До того ж, до моменту закінчення строку дії договору він не був оспорений, а сторони вважалися такими, що погодилися з усіма його істотними умовами, включно зі строком його дії.
Однак недійсність договору не може бути використана як спосіб зміни умов правочину після його фактичного припинення внаслідок спливу строку. 
Недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17, постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 904/2979/20).
Суд зауважує, що захист цивільних прав та інтересів має бути ефективним та реальним, тобто таким, що реально відновлює порушене право позивача.
Проте задоволення позову про визнання договору частково недійсним після припинення строку його дії не призведе до відновлення порушеного права Позивача (якщо таке мало місце), оскільки строк дії оренди як строкового володіння вже вичерпано. 
Обраний позивачем спосіб захисту виключно спрямований не на захист права в момент його порушення, а на спробу створення нової правової підстави для користування ділянкою, що є неприпустимим у світлі положень статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопустимості зловживання правом.
Ураховуючи, що на момент звернення до суду право оренди припинилося у зв`язку із закінченням строку дії укладеного договору, поданий позивачем позов в частині визнання частково недійсним п. 8 договору оренди №9 від 04.06.2018 задоволенню не підлягає.
При цьому, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про визнання за Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0523986800:02:000:0409, площею 2,0703 га, яке виникло на підставі зазначеного договору, як похідних.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи фактичні обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору, з урахуванням ст. 129 ГПК України в сумі 6 656,00 грн залишаються за позивачем. Також, за позивачем залишаються судові витрати на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10-18, 42, 45, 46, 73-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 202, 242, 232-242, 326, 327 ГПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
В позові відмовити повністю.
Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 656,00 грн та судові витрати понесені на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн - залишити за позивачем.
Примірник повного судового рішення направити учасникам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 30 квітня 2026 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ 

віддрук. прим.:
1 - до справи