П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/8074/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 

17 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Товстун Н.M., 
представника позивача - Сухораб Л.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову головного державного і виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.02.2025 про стягнення виконавчого збору у сумі 32000,00 грн., винесену в межах виконавчого провадження №77209007.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом відзначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Відповідач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.
Суд з`ясувавши думку представника позивача про можливість розгляду справи без участі представника відповідача, ухвалив проводити розгляд справи за даної явки сторін.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.
На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 77209007 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду №460/25228/23 від 10.12.2024 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Зазначене рішення є немайнового характеру та виконується в порядку статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».
14.02.2025 на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 63 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів.
Відповідно до ч.4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем у виконавчому провадженні №77209007 14.02.2025 також винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн (чотири мінімальних розміри заробітної плати).
15.04.2025 в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем направлено вимогу боржнику, якою зобов`язано:
1.Повідомити протягом 3 робочих днів з моменту отримання вимоги державного виконавця про причини не виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2025 за №77209007.
2. Виконати рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/25228/23 від 22.11.2024 в порядок та в спосіб визначений виконавчим документом.
Відповідно до повідомлення Військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2025 за №1590/491/373/ПС боржник не може виконати рішення суду у зв`язку з тим, що не був стороною під час його розгляду, а також не може виконати постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки її не отримував.
23.04.2025 в порядку ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем направлено вимогу боржнику, якою зобов`язано виконати рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/25228/23 від 22.11.2024 в порядок та в спосіб визначений виконавчим документом.
07.05.2025 на адресу відповідача надійшла відповідь Військової частини НОМЕР_1 на вимогу державного виконавця від 23.04.2025, в якій зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 не є прибутковою організацією, фінансується з Державного бюджету України та немає у своєму розпорядженні вільних коштів. Для виконання в добровільному порядку рішення суду у справі №460/25228/23 (яке набрало законної сили 22.11.2024) 14.12.2024 було замовлено кошти з Державного бюджету України, що підтверджується Додатковою заявкою-розрахунком від 14.12.2024 вих. №1590/491/1394/пс. Оскільки кошти необхідні для виконання рішення суду не надійшли, 14.02.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 було повторно надіслано Основну заявку-розрахунок вих. 1590/491/94/пс. 
Тобто, військовою частиною НОМЕР_1 було вжито всіх необхідних заходів для виконання рішення суду по справі №460/25228/23, яке набрало законної сили 22.11.2024. Оскільки кошти необхідні для виконання рішення суду не надійшли на рахунки Військової частини НОМЕР_1 (по КЕКВ 2800), то 02.05.2025 було втретє надіслано Основну заявку розрахунок вих. №1590/491/439/пс. При надходженні коштів до Військової частини НОМЕР_1 на рахунок за загальним фондом по КЕКВ 2800, рішення суду по справі №460/25228/23 буде виконано в повному обсязі.
Військова частина НОМЕР_1 , вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору за №77209007 від 14.02.2025 протиправною, звернулася до суду з цим позовом.
За результатом розгляду матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011 року).
Умови і порядок виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб) та інших виконавчих документів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом частин 5, 6 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Разом з тим, обов`язок щодо стягнення виконавчого збору виникає у разі закінчення виконавчого провадження, у якому не сплачений виконавчий збір, з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону N 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
При цьому, за змістом частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відтак, Законом № 1404-VIII передбачена можливість звільнення боржника від сплати виконавчого збору лише в разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження починається примусове виконання рішення суду, за яке передбачено стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі.
За визначенням частини 1статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Обов`язковою передумовою стягнення виконавчого збору є вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.
Таким чином, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збірне стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, а тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.
Як встановлено з матеріалів справи, виконавче провадження №77209007 було відкрито державним виконавцем у межах виконавчого документа Рівненського окружного адміністративного суду №460/25228/23, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
Постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 14.02.2025 №77209007 винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та відповідно до вимог частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.
При цьому, суд першої інстанції вірно відзначив, що виконавчий збір є обов`язковим збором, встановленим законом за примусове виконання рішень суду, і не залежить від фактичного надходження коштів на рахунок боржника на момент відкриття виконавчого провадження. Невинесення такої постанови державним виконавцем було б протиправним.
Факт надіслання Військовою частиною НОМЕР_1 заявок на отримання коштів із Державного бюджету України та подальше їх ненадходження не звільняє державного виконавця від обов`язку винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та не свідчить про порушення прав позивача.
Посилання апелянта на відсутність фактичного примусового виконання рішення суду є необґрунтованим, оскільки законодавством передбачено, що початок примусового виконання та винесення постанови про стягнення виконавчого збору не залежить від фактичного надходження коштів на рахунок боржника та від фактичного виконання рішення на момент відкриття виконавчого провадження.
В даному випадку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, надсилання вимог боржнику та вжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду відповідають вимогам закону та не містять порушень прав позивача.
Таким чином, в розрізі встановлених обставин справи та отриманих пояснень представника апелянта, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність постанови Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про стягнення виконавчого збору від 14.02.2025 №77209007.
Наразі, колегія суддів констатує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 
.

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.