КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника Чуйка Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року, - 

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 30.12.2024 року о 00 год. 20 хв. в м. Києві Володимирський узвіз керував транспортним засобом марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора "Alcotest Drager 6820", прилад ARНК-0515, результат 1,85 ‰.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року, захисник Чуйко Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт уважає, що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права; висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам, оскільки не підтверджуються доказами у справі, зокрема докази керування відсутні у матеріалах справи, не зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу; огляд проведено без відео фіксації та у відсутність двох свідків.  
Заслухавши доповідь судді, пояснення Чуйка Я.В. , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за № 208360 від 30.12.2024 року, ОСОБА_1 30.12.2024 року о 00 год. 20 хв. в м. Києві Володимирський узвіз керував транспортним засобом марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора "Alcotest Drager 6820", прилад ARНК-0515, результат 1,85 ‰.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, в режимі відеоконференції, захисник Чуйко Я.В. заперечував вживання  ОСОБА_1 алкоголю; на переконання апелянта, результат огляду за допомогою приладу «DragerAlkotester6820» є недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому було би зафіксовано проходження ОСОБА_1  огляду на стан алкогольного сп`яніння, або пояснення осіб, які булі свідками такого огляду. 
Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Як убачається із адміністративних матеріалів, суд першої інстанції тричі направляв до Управлінням патрульної поліції у місті Києві на доопрацювання матеріали справи постановами від 16.04.2025, 30.05.2025, 08.08.2025 року, вказуючи на відсутність відеозапису.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що надані органом поліції на неодноразові звернення суду диски не містять будь-якої інформації «чисті».
Також, відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено у присутності двох свідків, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 за № 208360 від 30.12.2024 рокуне вказано свідків і у адміністративних матеріалах відсутні пояснення їх.
Тобто, огляд проведено із порушенням ч. 2 ст. 266 КУпАП, а саме: огляд на місці здійснюється поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків або з відеофіксацією.
Відтак, протокол про адміністративне правопорушення та результат огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», не є допустимими доказами, оскільки отримані в результаті проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з порушенням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП. 
Отже, органом, який уповноважено складати протокол, всупереч положенням ст. 251 КУпАП, належним чином не зібрано доказів та не оформлено адміністративні матеріали.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. 
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. 
Також в рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.
У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Також у рішенні ЄСПЛ «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знівелювавши принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України.
Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, формально послався на докази, належним чином їх не дослідивши та не оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника Чуйка Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду  О. М. Сітайло

Справа № 33/824/1076/2026 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Казмиренко Л.В.
Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.