ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16577/22 Суддя (судді) першої інстанції: Аканов О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

29.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просить:
- визнати протиправними дій щодо ненарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року №505 за заявою від 04 травня 2020 року за період з 04 травня 2020 року по 17 грудня 2020 року;
- зобов`язати призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року №505 за заявою від 04 травня 2020 року за період з 04 травня 2020 року по 17 грудня 2020 року,-
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона вважала, що заява про призначення допомоги подається один раз - при первісній реєстрації тимчасово переміщеною особою, а тому була здивована, коли її запросили ще раз подати цю заяву.
На її думку, заява адресована державі, яка призначає виплату допомоги через управління соціального захисту. Зазначає, що така заява вже була подана при реєстрації в м. Дніпро, з обліку вона не знімалася, а змінила місце проживання з наступним повідомленням про це орган соціального захисту та передачею особової справи за місцем нової реєстрації. Відповідно, вважає, що первісна заява зберігається в особовій справі та нова заява не потрібна. Про інший порядок її не було повідомлено і тому вона була впевнена, що відповідачем буде погашена заборгованість за період з 04 травня 2020 року по час початку виплати допомоги - 17 грудня 2020 року.
Просила задовольнити позов в повному обсязі.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що позивач звернулась з заявою щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам до управління 17 грудня 2020 року та їй призначено допомогу на період з 17 грудня 2020 року по 16 червня 2021 року в розмірі 442 грн. на місяць.
Зазначив, що у зв`язку зі зміною проживання позивача її було знято з обліку з попереднього місця проживання та проінформовано про порядок отримання грошової допомоги. З 01 червня 2022 року у зв`язку зі зміною фактичного місця проживання позивачці виплата допомоги припинена.
Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Адміністративна справа №640/16577/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що з рішенням суду погодитись неможливо, оскільки воно грубо порушує право на захист від неправомірної бездіяльності державного органу, який призваний захищати права певних категорій громадян, в тому числі - внутрішньо переміщених осіб. На думку позивача, суд першої інстанції з самого початку став на бік відповідача та поклав в основу свого рішення доводи відповідача у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серія НОМЕР_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 04 травня 2020 року №3009-5000281663.
Національна соціальна сервісна служба України листом №0000-030203-П/382Озвг/10019 від 09 липня 2021 року проінформувала ОСОБА_1 про наступне.
За інформацією Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації з 2014 позивач перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Лівобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради та отримувала грошову допомогу відповідно до поданої заяви по 30 січня 2020 року.
Після зняття з обліку з попереднього місця проживання заявницю в телефонному режимі 28 квітня 2020 року було запрошено до Солом`янського управління для отримання довідки. Позивач отримала довідку від 04 травня 2020 року №3009-5000281663.
Листом управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державній адміністрації від 24 червня 2021 року №108/260-108/260/П-193-2268 позивачу на її звернення повідомлено, що допомогу призначено на період з 17 грудня 2020 року по 16 червня 2021 року із розрахунку 442 грн. на місяць. Роз`яснено право звернутись із заявою про призначення виплати допомоги на наступний шестимісячний період до управління за адресою: просп. Повітрофлотський, буд.40. м. Київ, 03186 через відділення АТ "Укрпошта".
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що вона зверталась до відповідача з заявою про призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у період з 04 травня 2020 року по 16 грудня 2020 року, а судом встановлено, що 17 грудня 2020 року за її заявою призначено соціальну виплату внутрішньо переміщеній особі, а тому на переконання суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог слід було відмовити.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
За правилами статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Кабінет Міністрів України постановою № 505 затвердив Порядок, який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) (Пункт 1 Порядку).
Пунктом 2 вище згаданого Порядку передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах:
для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім`ї);
для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;
для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Загальна сума допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 2 400 гривень.
Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.
Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається (пункт 3 Порядку).
Тобто, зазначеними положеннями Порядку законодавець визначив граничний шестимісячний термін призначення і виплати грошової допомоги, після закінчення якого, особа повинна звертатись до уповноважених органів з відповідною заявою про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк.
Такого висновку дійшла колегія суддів Верховного суду у Постанові №738/2163/16-а від 05 червня 2018 року.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначає, що рекомендований перелік документів, на які є посилання у відповіді, не містить вимоги щодо подання нової заяви про призначення допомоги, а також те, де можна знайти бланк заяви, а також що позивач вважала, що така заява подається один раз - при первісній реєстрації тимчасово перемішеною особою, і була здивована, коли в неї запросили ще раз подати цю заяву. На її думку, заява адресована державі, яка призначає виплату допомоги через управління соціального захисту. Нею така заява вже була подана при реєстрації в м. Дніпро, з обліку вона не знімалася, а змінила місце проживання з наступним повідомленням про це орган соціального захисту та передачею особової справи за місцем нової реєстрації. Відповідно, первісна заява зберігається в особовій справі та нова заява не потрібна. Про інший порядок вона не була повідомлена і була впевнена, що Відповідачем буде погашена заборгованість за період з 04 травня 2020 року по час початку виплати допомоги - 17 грудня 2020 року.
На думку колегії суддів, позивач не заперечує той факт, що вона не зверталась до уповноважених органів з відповідною заявою про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, що є прямою умовою для отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із основним висновком суду першої інстанції щодо відсутності протиправної поведінки відповідача у спірному питанні. 
Щодо доводів позивача стосовно того, що вона не могла надати доказів подання нею заяви про призначення виплати як ВПО, тому що УПЗН ніколи під розписку жодні документи не приймали, а також враховуючи майже відсутню роботу управління під час першої хвилі ковід, а також того, що доказом повинна була би бути її особиста справа переміщеної особи, де в описі була відсутня така заява, а вказану справу міг лише надати відповідач, чого зроблено не було, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 80 КАС України позивач не була позбавлена права звернутися до суду із клопотанням про витребування доказів, якщо вона вважала, що цей доказ підтвердить деякі обставини або спростує певні аргументи.
Довід позивача щодо швидкості розгляду справи після постановлення ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року, якою продовжено розгляд справи № 640/16577/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії слід зауважити, що Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі датується 04 жовтня 2022 року, а тому у сторін було, на думку колегії суддів, достатньо часу для подання всіх необхідних заяв, доказів та повідомлень. 
Щодо твердження позивача, що вона не встигла заявити клопотання про відвід суду з причин неупередженості, колегія суддів переконана, що заявлення та розгляд даної заяви лише негативно вплине на час розгляду даної справи, оскільки в діях суду першої інстанції не вбачається упередженого ставлення до сторін.
Разом з тим, у рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені позивачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель 

О.М. Кузьмишина