ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/13836/25
Номер провадження 22-ц/818/1718/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» на заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року в складі судді Пасічник О.М. по справі № 643/13836/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт-К» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 26 липня 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3/4075938, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у розмірі 108 421,22 грн зі строком повернення до 25 грудня 2027 року, зі сплатою процентів у розмірі 15% річних, а також щомісячної комісійної винагороди у розмірі 2350,00 грн.
18 грудня 2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і ТОВ «ФК «Брайт-К» укладено договір про відступлення права вимоги № 5-2024, за умовами якого 20 грудня 2024 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 3/4075938 від 26 липня 2022 року між банком та ОСОБА_1 .
Внаслідок невиконання умов кредитного договору відповідачка станом на дату відступлення права вимоги - 20 грудня 2024 року мала заборгованість у розмірі 147 312,52 грн, з яких: 72 103,40 грн - строкова заборгованість за тілом кредиту, 19 420,27 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 915,24 грн - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 17 273,61 грн - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 2350,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, 35 250,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.
Крім того, за період з 20 грудня 2024 року по 17 липня 2025 року було нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 7932,08 грн і комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 16 450,00 грн.
25 березня 2025 року ТОВ «ФК «Брайт-К» направило відповідачці повідомлення № 6082 про наявність простроченої заборгованості, а 17 липня 2025 року за № 6930 – вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, однак вони залишилися без виконання. 
Загальна заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 171 694,60 грн, яка складається із: 91 523,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 120,93 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 54 050,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором № 3/4075938 від 26 липня 2022 року в розмірі 171 694,60 грн та судові витрати зі сплати судового збору.
Заочним рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Брайт-К» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3/4075938 від 26 липня 2022 року в розмірі 117 644,60 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 91 523,67 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 26 120,93 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1659,82 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту та процентами, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача. Разом із тим, у стягненні комісії відмовлено, оскільки положення пункту 1.3 кредитного договору № 3/4075938 від 26 липня 2022 року, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому є нікчемними.
На вказане судове рішення 02 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Брайт-К» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду – скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 3/4075938 від 26 липня 2022 року за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 54 050,00 грн, а також судових витрат в сумі 1 659,82 грн та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а також вирішити питання розподілу судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що до підписання кредитного договору відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема, щодо сплати комісії, підписала паспорт споживчого кредиту. Перелік послуг, зазначений в п. 1.3.2 кредитного договору, за які нараховується комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості, чітко визначений умовами договору та співпадає з переліком послуг, зазначеним в паспорті споживчого кредиту. Відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов та у подальшому виконувала його умови. Підписанням договору відповідачка замовила у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Передбачена договором комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості включає послуги, що виходять за межі безоплатного інформування, передбаченого частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а саме, розрахунково-касове обслуговування заборгованості, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7. Сторони договору, скориставшись свободою договору, визначили умови, в тому числі щодо комісії, які підлягають застосуванню та обов`язковому виконанню. За відсутності між сторонами спору щодо правових наслідків недійсного правочину та відсутності доводів сторони щодо нікчемності правочину перевірка судом наявності підстав для визнання його нікчемним з власної ініціативи є порушенням принципу диспозитивності та принципу свободи договору.
Відповідачкою відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» на заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 26 липня 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3/4075938, за яким банк надає позичальнику кредит в сумі 108 421,22 грн зі строком користування з 26 липня 2022 року по 25 грудня 2027 року (включно) (а.с. 17-21).
Згідно п. 1.3.1, 1.3.2 договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку: щомісячно процентну винагороду за користування кредитом у розмірі 15% річних (фіксована ставка); щомісячно комісійну винагороду (надалі-комісія) за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2350,00 грн.
Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.
Згідно додатку № 1 до кредитного договору – Таблиця обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. орієнтовний графік платежів по кредиту, стандартний графік погашення заборгованості), позичальниця мала погашати кредит щомісячними платежами 26 числа кожного місяця у розмірі 4796,27 грн та зробити останній платіж 25 грудня 2027 року у розмірі 4796,59 грн. До складу платежів входить, зокрема, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2350,00 грн (а.с. 21 зворот - 22).
Також 26 липня 2022 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, яким передбачено сплату комісії у розмірі 2,35% (а.с. 24-25).
Перерахування 26 липня 2022 року АТ «Креді Агріколь Банк» кредитних коштів ОСОБА_1 у розмірі 88 426,13 грн, 5895,09 грн та 14 100,00 грн підтверджується платіжними інструкціями №REF2860738 (а.с. 22 зворот - 23) та випискою з рахунку за період з 26 липня 2022 року по 20 грудня 2024 року (а.с. 29-36).
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, станом на 20 грудня 2024 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 147 312,52 грн, з яких: 72 103,40 грн - строкова заборгованість за тілом кредиту, 19 420,27 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 915,24 грн - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 17 273,61 грн - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 2350,00 грн - заборгованість за комісією, 35 250,00 грн - прострочена заборгованість за комісією (а.с. 28).
18 грудня 2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» було укладено договір відступлення права вимоги № 5-2024, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників банку (а.с. 43-50).
Відповідно до Реєстру вимог № 1 від 20 грудня 2024 року, який є додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги № 5-2024 від 18 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3/4075938 від 26 липня 2022 року в розмірі 147 312,52 грн (а.с. 51-55). 20 грудня 2024 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» підписано акт приймання-передачі реєстру прав вимог (а.с. 50 зворот).
За період з 20 грудня 2024 року по 17 липня 2025 року ТОВ «ФК «Брайт-К» було нараховано ОСОБА_1 проценти за користування кредитом у розмірі 7932,08 грн і комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 16 450,00 грн, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 28 зворот).
25 березня 2025 року ТОВ «ФК «Брайт-К» направило відповідачці повідомлення № 6082 про наявність простроченої заборгованості, а 17 липня 2025 року за № 6930 – вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії у розмірі 171 694,60 грн, які залишилися без реагування боржниці (а.с. 40-42).
Загальна заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 171 694,60 грн, яка складається із: 91 523,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 120,93 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 54 050,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з комісії в сумі 54 050,00 грн суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору № 3/4075938 від 26 липня 2022 року відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У справі, що переглядається, судом установлено, що умовами кредитного договору № 3/4075938 від 26 липня 2022 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2350,00 грн щомісяця.
Обслуговування кредитної заборгованості включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.
Банк, формулюючи зміст цього пункту, не передбачив та не обумовив, що комісія стягується у випадку, якщо споживач вимагає надання відповідних послуг частіше одного разу на місяць, отже не розмежував умов надання платних та безоплатних послуг.
Позивачем не надано доказів надання позичальниці інформації більшої, ніж та, що надається безкоштовно в силу положень Закону України "Про споживче кредитування", тобто не доведено обґрунтованості нарахування щомісячної комісії.
Отже, позичальниці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом, за умовами їх надання один раз на місяць, повинні надаватись безоплатно, а позивачем не надано доказів, що такі послуги надавались відповідачці частіше одного разу на місяць.
Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», що також узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
Крім того, позивач не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних доказів надання платних послуг, за які передбачено щомісячну сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: послуг з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касового обслуговування заборгованості за договором та інформаційно-консультаційних послуг.
За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що пункт 1.3.2 кредитного договору № 3/4075938 від 26 липня 2022 року, яким передбачено сплату ОСОБА_1 комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2350,00 грн на місяць, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» про стягнення заборгованості.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 54 050,00 грн.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «Брайт-К» про те, що сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту та у письмовій формі досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру комісії за обслуговування кредитом щомісячно, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються вищевикладеними висновками щодо нікчемності відповідної умови договору.
Надання переддоговірної інформації та підписання паспорта споживчого кредиту не легалізує умови договору, які суперечать імперативним нормам закону. Обізнаність споживача з умовами кредитування або його згода з такими умовами не усуває їх нікчемності, якщо ці умови обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом.
Посилання апелянта на те, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати комісію за обслуговування кредиту, не спростовує висновку суду першої інстанції. Хоча Закон і передбачає включення комісій до загальних витрат за споживчим кредитом, він також встановлює вимоги щодо прозорості та безоплатності певних послуг, зокрема надання інформації про стан заборгованості не частіше одного разу на місяць.
Висновки суду щодо нікчемності пункту договору за відсутності відповідних доводів з боку відповідачки не є порушенням принципу диспозитивності, оскільки суд зобов`язаний надати оцінку поданим сторонами доказам і встановити обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів та встановлених на їх підставі обставин. 
Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, на підставі чого обґрунтовано задоволено позовні вимоги лише частково.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочного рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
У частині задоволення позову судове рішення не оскаржувалось та не переглядалось.
Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Брайт-К» залишено без задоволення, отже підстав для перерозподілу судового збору не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» залишити без задоволення.
Заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
В іншій частині судове рішення не оскаржувалось та не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук