Справа № 307/4334/25
Провадження № 2-а/307/95/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді Сас Л.Р.,
секретар судового засідання Семко А.В.,
розглянувши за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
його представника – адвоката Рішка П.М.
та представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті – Мінчук Р.С. (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 05 листопада 2025 року звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови № 000085 від 29 квітня 2025 року винесеної виконуючим обов`язків начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Боровиком О.С., якою ОСОБА_1 визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000,00 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що постановою виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Боровиком О.С. від 29.04.2025р. №000085 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 51 000 грн. 
Зазначеною постановою його, позивача, визнано винним у тому, що 31.03.2025 в 11 год. 17 хв. на а/д Н-22, с. Понебель, Рівненського району, Рівненської області, він не виконав вимоги уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу марки «IVECO», номерний знак НОМЕР_1 , що зафіксовано на портативний відеореєстратор Hikivision №AW9952090. 
Вважає, що вказана постанова винесена всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Частиною 2 статті 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу. 
Поряд з цим, він не вчиняв правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122-2 КУпАП, а саме не вчиняв невиконання вимоги уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті про зупинку транспортного засобу марки «IVECO», номерний знак НОМЕР_1 , що мало місце 31.03.2025 в 11 год. 17 хв. на а/д Н-22, у с. Понебель, Рівненського району, Рівненської області.
Транспортний засіб марки «IVECO», номерний знак НОМЕР_1 вибув з його володіння позивача у 2022 році, у зв`язку з його фактичним відчуженням. 
На підтвердження факту відчуження транспортного засобу позивачем була надана довіреність на користування та розпорядження транспортним засобом. 
Відповідно до цієї довіреності від 18.01.2022, посвідченої державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Кам`янського району Дніпропетровської області, зареєстрованої в реєстрі за №39, він уповноважив ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстровано у м. Луцьк, вул. Сухомлинського, 48, кв. 135, Волинської області, на експлуатацію та розпорядження (продаж, обмін, передачу в оренду, надання в користування та відчуження) автомобіля марки «IVECO», модель 80Е 18, тип ТЗ – бортовий - С, рік випуску 2000, колір синій, державний номерний знак НОМЕР_1 . 
Зазначена обставина також стверджується наявною інформацією у єдиному реєстрі довіреностей. 
І з цього часу місцезнаходження транспортного засобу йому невідоме. 
Крім цього, 31.03.2025 в 11 год. 17 хв., він не перебував на а/д Н-22 у с. Понебель, Рівненського, району Рівненської області. У період з 25.03.2025 по 04.04.2025 позивач перебував на амбулаторному лікуванні у Гуляйполівській лікарській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з приводу серцево-судинних захворювань, що стверджується довідкою зазначеного лікувального закладу №22 від 04.04.2025.
Відповідно до ч. 1.3 ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу. 
Відповідно до ст.279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132- 2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. 
За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати
відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). 
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання. 
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову. 
Зазначених приписів законодавства посадовою особою відповідача не дотримано, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення від 29.04.2025 № 000085 не була надіслана позивачу протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання позивача. 
Відповідно до ч.1,2 ст.279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14- 3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У разі звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс. 
Оскільки територіальним органом відповідача не було надіслано позивачу постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.04.2025 № 000085 у встановлені законодавством порядку та строки, це перешкодило позивачу скористатися своїм правом надання документів, що підтверджують вибуття транспортного засобу з його володіння, що у свою чергу мало б наслідком скасування постанови про накладення адміністративного стягнення органом (посадовою особою), який її виніс. 
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. 11 КУпАП). 
У даній ситуації відсутній факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення як умисно, так і з необережності. 
Оскаржувана постанова відповідачем прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
Постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить жодних доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про вчинення ним адміністративного правопорушення. 
Порушення порядку і процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та належного документування та доказування обставин адміністративного правопорушення є підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. 
Оскаржуване позивачем рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення винесено 29.04.2025, в той же час, справа про адміністративне правопорушення розглянута без його участі, копія постанови про накладення адміністративного стягнення після її винесення йому не вручена, не направлена поштовим зв`язком за місцем проживання чи будь-яким іншим способом до його відома не доведена. 
28 жовтня 2025 року він отримав поштовим зв`язком рекомендованим листом за місцем проживання копію постанови заступника начальника Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 14.10.2025 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови №000085 від 29.04.2025 Відділу Державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з адміністративного штрафу у сумі 102 000,00 грн.
Зазначені обставини стверджуються відомостями з системи відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта». 
Після цього копію постанови № 000085 від 29.04.2025 ним отримано від Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з матеріалів виконавчого провадження №79355578.
Такими чином, без участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення та без отримання у встановленому порядку копії постанови №000085 від 29.04.2025 позивач не був обізнаний про притягнення його до адміністративної відповідальності, не мав можливості оскаржити постанову у справі про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку шляхом звернення до суду у 10 – денний строк, що обчислювався з моменту винесення такої постанови.
З огляду на викладені обставини строк звернення до адміністративного суду підлягає поновленню.
Враховуючи викладене, просив поновити строк звернення з даним позовом до суду, визнати протиправною та скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Боровика Олександра Сергійовича від 29.04.2025 № 000085, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51 000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення і стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті понесені у зв`язку з розглядом адміністративної справи судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн.
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 14 листопада 2025 року, яке було неодноразово відкладено, востаннє на 26 травня 2026 року.
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Рішко П.М. просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просили поновити строк для оскарження даної постанови.
Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк подав відзив на позов у якому позов не визнав з наступних підстав.
Працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області 31.03.2025 на автомобільній дорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне, с.Понебель, Рівненський район, Рівненська область здійснювалася рейдова перевірка відповідно до направлення №000780 від 28.03.2025.
Під час вказаних заходів, приблизно в 11 год 17 хв. 31.03.2025 старший державний інспектор Давидюк Р.В. за допомогою сигнального диска вказавши на транспортний засіб та місце зупинки подав вимогу про зупинку водієві вантажного автомобіля IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Однак вказана вимога інспектора виконана не була, водій вантажного автомобіля IVECO реєстраційний номер НОМЕР_1 продовжив рух без зупинки, проігнорувавши вимогу інспектора.
Доповідною запискою від 07.04.2025 №13933/37/18-25 старший державний інспектор Давидюк Р.В. повідомив в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області про описану подію, зазначивши що відеофіксація порушення проводилася з нагрудної камери AW9952090. Листом №30833/5.1/24-25 від 07.04.2025 Відділ звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях із запитом про надання відомостей про фізичну особу / керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб IVECO реєстраційний номер НОМЕР_1 , або у разі наявності, відомості про належного користувача цього транспортного засобу.
Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях листом від 08.04.2025 №31/35-14-4263-2025 повідомив, що вантажний автомобіль IVECO реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за громадянином ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 . Також у вказному листі було повідомлено, що ЄДР ТЗ не містить відомостей щодо оформлення належного користувача на зазначений транспортний засіб.
Повідомленням від 11.04.2025 №33126/37/24-25 ОСОБА_1 було запрошено на розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122-2 КУПАП, який відбудеться 29.04.2025 з 10 до 12 год. у приміщенні відділу за адресою: м.Рівне, вул. Відінська, 8 (другий поверх).
Вказане повідомлення було відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення (0601134875546) 11.04.2025.
Однак ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, будь-яких клопотань чи пояснень від нього також не надходило.
Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.04.2025 №000085 було притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122-2 КУПАП та накладено штраф у розмірі 51000 грн.
Постанову було надіслано листом з рекомендованим повідомленням 01.05.2025 (0601141334364), цей лист було доставлено за місцем проживання позивача 24.05.2025. Не погоджуючись з винесеною постановою Маджара 05.11.2025 звернувся до суду з цим позовом.
Як вже зазначалося, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), яка здійснювалася близько 11 год. 17 хв. 31.03.2025 старший державний інспектор ОСОБА_3 за допомогою сигнального диска вказавши на транспортний засіб та місце зупинки подав вимогу про зупинку водієві вантажного автомобіля «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак вказана вимога інспектора виконана не була, водій вказаного вантажного автомобіля продовжив рух без зупинки, проігнорувавши вимогу інспектора. Вказане правопорушення зафіксоване за допомогою портативного відеореєстратора № AW9952090, про що зазначено інспектором у доповідній записці та у оскаржуваній постанові.
Зазначене порушення містить ознаки такого, за яке передбачена відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 122-2 КУпАП, а саме невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, яку надав Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях листом від 08.04.2025 №31/35-14-4263-2025, вантажний автомобіль марки «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за громадянином ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Також у вказаному листі було повідомлено, що ЄДР ТЗ не містить відомостей щодо оформлення належного користувача на зазначений транспортний засіб, у зв`язку із чим уповноважені на те посадові особи Укртрансбезпеки, як того вимагає ч.1 ст. 279-5 КУПАП при винесенні постанови, встановили відповідальну особу на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, яким є ОСОБА_1 .
Щодо зауважень позивача про те, що у вказаний у постанові період часу ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом марки «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 18.01.2022 відчужив такий іншій особі – ОСОБА_2 на підставі довіреності від 18.01.2022 №39 та із зазначеного часу, місцезнаходження транспортного засобу позивачу не відоме. 
Однак, вказане твердження не заслуговує на увагу та спростовується наступним. Відповідно до довіреності від 18.01.2022 №39, ця довіреність видана у строк на три роки і дійсна до 18 січня 2025 року, тобто на момент вчиненого порушення - 31.03.2025, така була не дійсною. Навіть якщо б ця довіреність була дійсною, то такий документ не можна брати до уваги, оскільки законодавець чітко визначив відповідальну особу за вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122-2 КУПАП - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу – належний користувач транспортного засобу.
Однак, станом на дату подання цього відзиву ОСОБА_1 не звертався із документом, який підтвердив би, що транспортний засіб вантажний автомобіль марки «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб. Також ОСОБА_2 (належний користувач зі слів позивача) не звертався із заявою про визнання факту вчиненого адміністративного порушення, яке є спірним у цій справі. Нехтування учасниками правовідносин зі здійснення вантажних перевезень, законними вимогами контролюючих органів, зокрема інспекторів, не може стимулювати осіб, які володіють такими засобами до вчинення подібних порушень, оскільки ціллю такої поведінки очевидно є приховування порушень, які наявні у автомобільного перевізника. А отже, відповідальність, яка виникла у зв`язку із виявленим порушенням є тим тягарем, який покладається правопорушника. 
Також позивач зазначає, що оскаржувана постанова йому не надсилалася, чим позбавлено його можливості надати документи, на підставі яких постанова підлягала б скасуванню. Повідомленням від 11.04.2025 №33126/37/24-25 ОСОБА_4 було запрошено на розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122-2 КУПАП, який відбудеться 29.04.2025 з 10 до 12 год. у приміщенні відділу за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 8 (другий поверх). 
Вказане повідомлення було відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення (0601134875546) 11.04.2025. 
Однак ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, будь-яких клопотань чи пояснень від нього також не надходило. 
Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.04.2025 №000085 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122-2 КУПАП та накладено штраф у розмірі 51 000 грн. 
Постанову було надіслано листом з рекомендованим повідомленням 01.05.2025 (0601141334364), цей лист було доставлено за місцем проживання позивача 24.05.2025.
Щодо зауважень позивача, які стосуються змісту постанови, то зміст постанови повністю відповідає вимогам, які визначені статтею 283 КУПАП, а докази на підставі яких винесена ця постанова, знаходяться в матеріалах справи. Позивач знаючи, що стосовно нього буде розглядатись справа про вчинення адміністративного правопорушення (оскільки він був належним чином повідомлений), мав можливість скористатися своїми правами, наданими статтею 268 КУПАП, зокрема ознайомитися з матеріалами справи, однак цього не зробив.
Підсумовуючи викладене зазначає, що посадові особи Укртрансбезпеки діяли в межах повноважень визначених вимогами статті 19 Конституції України, а тому винесена постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 000085 від 29 квітня 2025 року є законною та такою, що не підлягає скасуванню, у зв`язку із чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд встановив наступне.
Щодо поновлення строку на оскарження постанови, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно вимог частини другої статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29.04.2025 без участі позивача. 28 жовтня 2025 року за місцем проживання позивача отримано копію постанови заступника начальника Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 14.10.2025 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови №000085 від 29.04.2025 Відділу Державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного стягнення, після чого копію постанови отримано позивачем у Тячівському відділі ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із матеріалів виконавчого провадження.
Таким чином позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а тому суд вважає про наявність підстав для поновлення позивачу строку для оскарження даної постанови.
При вирішенні питання поновлення процесуального строку суд, в тому числі, враховує необхідність вирішення питання про те, якому принципу надати перевагу: принципу правової визначеності чи принципу забезпечення права на судовий захист, оскільки обидва принципи є елементами принципу верховенства права, закріпленими у Конвенції.
В свою чергу, при оцінці тривалості пропущеного строку звернення до суду, враховуючи обставини справи, суд віддає перевагу принципу забезпечення права на судовий захист, як елементу принципу верховенства права.
Частиною 2 статті 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.
Постановою виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Боровика О.С. про накладення адміністративного стягнення від 29 квітня 2025 року №000085 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративно відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 000,00 грн. за ч. 2 ст. 122-2 КУпАП за те, що він 31 березня 2025 року в 11 год. 17 хв. на автодорозі Н-22, у с. Понебель, Рівненського району, Рівненської області не виконав вимоги уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу марки IVECO номерний знак НОМЕР_2 , що зафіксовано на портативний відеореєстрamop Hikivision № AW9952090 (а.с.11).
Даючи правову оцінку вказаній постанові суд керується такими вимогами чинного законодавства.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1.3 ст. 14-3 КУпАП, а статті 1222, частинами другою і третьою статті 1321 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 2797 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 1222, частинами другою, третьою статті 1321 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 1322 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 143 цього Кодексу, або вантажовідправника.
За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Згідно з ст. 279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:
така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У разі звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі: абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс; абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично користувалася транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі.
Позивач ОСОБА_1 , будучи допитаний як свідок під час судового розгляду пояснив, що автомобіль марки IVECO, модель 80E ТЗ - бортовий -С, рік випуску 2000, колір синій, державний номерний знак НОМЕР_1 , ще в 2022 році фактично відчужив, уповноваживши довіреністю Турчику Ю.М. також у тому числі відчужити вказаний транспортний засіб.
Із фотокопії паспорта громадянина України відомо, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 із 20 жовтня 1998 року (а. с. 18)
Із довіреності від 18.01.2022, посвідченої державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Кам`янського району Дніпропетровської області, зареєстрованої в реєстрі за № 39, позивач ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , на експлуатацію та розпорядження (продаж, обмін, передача в оренду, надання в користування та відчуження) автомобіля IVECO, модель 80E ТЗ - бортовий -С, рік випуску 2000, колір синій, державний номерний знак НОМЕР_1 , що також підтверджується інформацією у єдиному реєстрі довіреностей, строк дії довіреності до 18 січня 2025 року (а. с. 14 - 15).
Із довідки, виданої Гуляйпільською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини № 22 від 04.04.2025 відомо, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 25.03.2025 по 04.04.2025 перебував на амбулаторному лікуванні у лікарській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з приводу серцево-судинних захворювань (а. с 16).
Із доказів, долучених представником відповідача до відзиву, вбачається, що в матеріалах справи наявна доповідна записка від 07.04.2025 №13933/37/18-25, якою старший державний інспектор Давидюк Р.В. повідомив в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області про те, що 31 березня 2025 року ним здійснювалася рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 000780 від 28 березня 2025 року на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» с. Понебель, Рівненський район, на території Рівненської області. В 11 год. 17 хв. на автодорозі Н-22, у с. Понебель, Рівненського району, Рівненської області під час здійснення рейдової перевірки водій вантажного автомобіля IVECO, номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (Укртрансбезпека). Зазначене порушення містить ознаки такого, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122-2 КУпАП.
Із інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, яку надав Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях листом від 08.04.2025, вантажний автомобіль марки «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за громадянином ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 . ЄДР ТЗ не містить відомостей щодо оформлення належного користувача на зазначений транспортний засіб (а. с. 38, 39-40).
Також представником відповідача долучено повідомлення, яке адресоване ОСОБА_1 про те, що розгляд справи відбудеться 29 квітня 2025 року на 10 годині в приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області, що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 8 (2 поверх), а також список згрупованих відправлень у якому під номером 5 зазначений ОСОБА_1 та номер поштового відправлення – 0601134876810 (а. с. 34).
Однак, відсутні докази про те, що дане повідомлення про розгляд справи вручено ОСОБА_1 , так як відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення чи трекінг відстеження вручення такого відправлення.
Оскаржувана постанова від 29 квітня 2025 року, згідно супровідного листа від 01 травня 2025 року, надіслана відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 32).
Згідно трекінгу відстеження № 0601141334364 вбачається, що 08 травня 2025 року відправлення прибуло до відділення (90554, с. Лази, обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті) та 24 травня 2025 року повернуто відправнику із зазначенням причин невручення даного відправлення: "у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою" (а. с. 33).
Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2025 року, супровідного листа про надіслання даної постанови ОСОБА_1 , конверту та трекінгу відстеження вручення поштового відправлення вбачається, що вказана постанова (трекінг відстеження 9050000140198) вручена адресату 28 жовтня 2025 року (а. с. 8, 9,10).
Позивач зазначає, що не був повідомлений відповідачем про дату та час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, вказане не спростоване відповідачем, а матеріали справи не містять доказів сповіщення його про час та дату розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а, у справі №482/9/17, від 6 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а, у справі № 676/752/17 від 31.03.2021.
В матеріалах справи відсутнє підтвердження належного повідомлення позивача про місце, час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відтак, позивач був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, що перешкодило позивачу скористатися своїм правом надання документів, що підтверджують вибуття транспортного засобу з його володіння, що у свою чергу мало б інші правові наслідки, у тому числі скасування постанови про накладення адміністративного стягнення органом (посадовою особою), який її виніс.
Отже, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено вимоги КУпАП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся не у належний спосіб та з порушенням процедури повідомлення, оскільки позивача не було сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів ч.1 ст. 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.
Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Процедурні порушення, а саме розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 17.06.2020 у справі № 712/10440/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17.
Досліджуючи під час судового розгляду відеозапис, долучений представником відповідача, слід зазначити наступне. Вказаний відеозапис має тривалість 59 с. Із даного запису неможливо встановити номер транспортного засобу, який рухається дорогою, неможливо встановити хто саме і як саме здійснює зупинку транспортного засобу, із цього запису відомо лише те, що за кадром особа озвучує номер транспортного засобу.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.  Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.  Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів того, що оскаржувана постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. 
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. 
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Ураховуючи наведене, а також те, що під час розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 241-244, 246, 250 КАС України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови.
Адміністративний позов  ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Скасувати постанову, винесену виконуючим обов`язків начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Боровиком О.С. № 000085 від 29 квітня 2025 року  про накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000,00 грн.
Закрити провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмір 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .
Представник позивача: Рішко Павло Михайлович, АДРЕСА_3 .
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, м. Київ, вул. Антоновича, 51, код ЄДРПОУ 39816845.
Представник відповідача: Мінчук Римма Сергіївна, 33023, м. Рівне, вул. Відінська, 8.
Повне судове рішення складено 26 травня 2026 року.

Суддя          Л.Р.Сас