ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 квітня 2026 року	Справа №160/14230/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області, в якій просить:
визнати протиправними дії Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», код ЄДРПОУ 44361377 щодо не нарахування грошової компенсації за невикористані за 2021-2023 роки щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
стягнути з Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», код ЄДРПОУ 44361377 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 невиплачену компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 80 661,44 (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 44 коп. з утриманням з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів відповідно до законодавства України;
стягнути з Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», код ЄДРПОУ 44361377 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2024 по 15.05.2025 в розмірі 224754,00 (двісті двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн, 00 коп. з утриманням з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів відповідно до законодавства України.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідач порушив законні права ОСОБА_1 під час звільнення та не виплатив компенсацію за невикористані відпустки, що є порушенням її соціальних прав. Позивач також вважає, що у зв`язку з невиплатою вказаних сум при звільненні, у неї виникло право на отримання середнього заробітку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 суддею Лозицькою І.О. прийнято до свого провадження адміністративну справу №160/14230/25. Продовжено розгляд адміністративної справи №160/14230/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В подальшому ухвалою суду від 05.12.2025 задоволено заяву про самовідвід судді Лозицької І.О. у справі № 160/14230/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Адміністративну справу №160/14230/25 передано для здійснення повторного розподілу між суддями в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 року зазначена справа розподілена судді Вроні О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 прийнято суддею Вроною О.В. до свого провадження адміністративну справу №160/14230/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) .
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відділ «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Розпорядженням начальника селищної військової адміністрації від 24.10.2022 №4 «Про призупинення дії трудових договорів працівників Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області на період воєнного стану» з ОСОБА_1 було призупинено дію трудового договору у зв`язку з тим, що вона на той час перебувала на тимчасово окупованій території. Крім того відповідно до вказаного вище розпорядження, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладено на державу, що здійснює військову агресію, у порядку та строки передбачені чинним законодавством України.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у разі призупинення дії трудового договору, всі зобов`язання з виплати заробітної плати та компенсацій переходять до держави-агресора. Отже, відповідач не має зобов`язань щодо виплати компенсацій позивачці.
При відновленні трудового договору у 2023 році та в подальшому звільненні з займаної посади - 14.11.2024, позивачка не передала до Станично-Луганської селищної військової адміністрації, ані до головного спеціаліста-бухгалтера або іншому працівнику Відділу ЦНАП жодного бухгалтерського та кадрового документу, який стосувався нарахування відпусток за період вказаний у позові. Більше того, позивачка взагалі не передала первинну документацію Відділу, який вона очолювала із 2021 року, що підтверджується відповідним Актом.
Згідно Акту приймання-передачі документів від 12.11.2024 року проведено приймання-передачу документів, згідно яких вівся облік господарських операцій у Відділі «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» за період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року від начальника відділу-державного реєстратора ОСОБА_1. до головного спеціаліста-бухгалтера Кравченко О.А . 
Всього передано 40 справ у кількості 683 аркуші, в т.ч.: документи, згідно яких вівся облік господарських операцій за 2023 рік - 14 справ на 168 аркушах; документи, згідно яких вівся облік господарських операцій за 2024 рік - 26 справ на 515 аркушах.
Зокрема, згідно Акту приймання-передачі документів від 12 листопада 2024 року передані:
1. Особові рахунки нарахувань та утримань з заробітної плати 2023 року в кількості 11 аркушів, в т.ч. по ОСОБА_1 за жовтень, листопад, грудень 2023 року.
2. Особові рахунки нарахувань та утримань з заробітної плати 2024 року в кількості 47 аркушів, в т.ч. по ОСОБА_1. за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2024 року.
В Акті приймання-передачі документів від 12.11.2024 зазначено, що «особи, які підписали цей акт передачі справ, свідчать, що на момент передачі справ у них немає відомостей відносно наявності документів, у яких могли би бути інші результати ніж ті, що вказані у бухгалтерській звітності та у бухгалтерських регістрах».
Інші документи крім тих, що зазначені в Акті приймання-передачі документів від 12.11.2024, зокрема за 2021-2022 роки та за період з січня по вересень 2023 року, від начальника відділу-державного реєстратора ОСОБА_1. до головного спеціаліста-бухгалтера Кравченко О.А. не передавалися.
При звільненні ОСОБА_1 у листопаді 2024 року проведено нарахування компенсації за невикористану основну щорічну відпустку згідно розпорядження начальника Станично-Луганської селищної військової адміністрації від 13.11.2024 №155-к «Про звільнення ОСОБА_3 за угодою сторін» за період роботи з 25 жовтня 2023 року до 31 грудня 2023 року в кількості 0 календарних днів та за період роботи з 01 січня 2024 року до 14 листопада 2024 року в кількості 11 календарних днів на суму 11943,36 грн.
У зв`язку з оформленням 22.11.2024 токену (електронного підпису) головного спеціаліста-бухгалтера Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» Кравченко О.А. та його актуалізації згідно Додатку 10 в базах Державної казначейської служби України 26.11.2024р., нарахування заробітної плати начальнику відділу-державному реєстратору ОСОБА_1. за жовтень 2024 року та за період з 01 по 14 листопада 2024 року та її реєстрацію в органах Державної казначейської служби України проведено 26.11.2024, яка фактично виплачена 27.11.2024.
З 24.02.2022 до 23.09.2022 Станично-Луганська селищна військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області та Відділ ЦНАП фактично взагалі не здійснювали свої повноваження через тимчасову окупацію території селищної територіальної громади, а тому Указом Президента України від 23.09.2022 №665/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області» утворено Станично-Луганську селищну військову адміністрацію Щастинського району Луганської області з метою здійснення повноважень органу місцевого самоврядування на даній території. Через тимчасову окупацію та через те, що керівник Відділу ЦНАП та працівники не виїхали на підконтрольну територію України, вся документація залишилася на тимчасово окупованій території та на даний час Відділ не має до неї доступу.
Відповідач посилається також на порушення позивачем строку звернення до суду з позовною заявою і на порушення судом частини 1 статті 25 КАС України, якою визначено підсудність справи за місцезнаходженням відповідача. Відповідач вказує, що фактичне місцезнаходження відповідача є місто Київ, вул. Здолбунівська, буд. 3-А, а отже справа підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва, як суду за місцем знаходження відповідача.
Суд зазначає, що питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду було розглянуто ухвалою суду від 20.05. 2025.
Щодо питання підсудності, то ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 адміністративну справу №160/14230/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд Київського окружного адміністративного суду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2025 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 в адміністративній справі №160/14230/25 скасовано. Справу направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області надала у справі пояснення, які повністю збігаються із запереченнями відповідача.
Позивачем була надана відповідь на відзив відповідача і пояснення третьої особи, в якій зазначено, зокрема, таке.
Враховуючи негативний досвід 2014 року, коли трудова книжка та особова справа позивача залишилась на окупованій території у м. Луганську, (трудову книжку вдалось повернути, а особову справу ні) та той факт, що селище Станиця Луганська з 2014 року знаходилось на лінії розмежування, після того як у січні-лютому 2022 року почастішали обстріли селища, а Станично-Луганською селищною військово-цивільною адміністрацію не був розроблений план заходів з евакуації майна, документації та працівників відділу на випадок повномасштабного вторгнення, позивач разом зі спеціалістом з кадрової роботи прийняли рішення роздати особові справи та трудові книжки працівникам відділу.
Особова картка працівника (входить до особової справи) є офіційним документом, що містить персональні дані працівника та інші відомості, які роботодавець зобов`язаний зберігати відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», тому і було прийняте рішення роздати особові справи працівників, щоб персональні дані працівників не попали до окупаційної влади.
Розпорядженням начальника Станично-Луганської селищної військової адміністрації від 31 жовтня 2022 року № 7 затверджено Положення про роботу Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області. Згідно з розділом VII «Організація кадрової роботи» організація кадрової роботи в селищній військовій адміністрації здійснюється сектором юридичної та кадрової роботи селищної військової адміністрації.
Зберігання та оформлення трудових книжок працівників селищної військової адміністрації покладено на сектор юридичної та кадрової роботи селищної військової адміністрації.
На кожного працівника, прийнятого на роботу до селищної військової адміністрації оформлюється особова справа, яка зберігається у секторі юридичної та кадрової роботи селищної військової адміністрації.
Відділом «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» кадрова робота велась до 28.02.2022 р., а з жовтня 2022 року Станично-Луганська селищна військова адміністрація перебрала на себе повноваження з ведення кадрової роботи. Трудову книжку в цілях безпеки позивач не вважала за потрібне передавати до сектору юридичної та кадрової роботи, оскільки начальник сектору та спеціаліст з кадрової роботи працюють віддалено і передавати їм документи, які будуть зберігатися за адресою їх проживання є небезпечним, Зберігання особової картки в такому випадку може призвести до ризику втрати, пошкодження, спотворення або несанкціонованого доступу до конфіденційної інформації.
Стосовно графіку відпусток позивач повідомила наступне, що графік відпусток на 2021 рік не складався у зв`язку з тим, що керівник відділу був призначений з 09.09.2021р.
Всі інші працівники призначались на посади протягом вересня-листопада 2021 року. Оскільки з дати призначення керівника, інших посадових осіб та працівників до 31.12.2021 року було всього 4 місяці необхідності в складанні графіка відпусток не було. На 2022 рік графік відпусток був складений та затверджений начальником відділу, але у зв`язку з тим, що всі працівники були прийняті протягом вересня-листопада 2021 року то шість місяців після прийняття керівника наступали з 08.03.2022 року, тому у графіку відпусток січень- березень були пустими. Але графік роботи залишився на окупованій території разом іншими документами, в тому числі з табелями обліку робочого часу та розрахунковими документами про заробітну плату.
Станично-Луганська селищна військова адміністрація зазначає, що відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у разі призупинення дії трудового договору, всі зобов`язання з виплати заробітної плати та компенсацій переходять до держави-агресора. Однак в позовній заяві зазначається строк для виплати компенсації за період з 08.09.2021 по 23.10.2022 року, тобто за період до призупинення трудових відносин з позивачем.
Відділ "Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації" у запереченнях на відповідь на відзив вважає, що пояснення позивача не спростовують правової позиції відповідача, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм трудового законодавства та не підтверджують наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Після припинення трудового договору у відповідача відсутні будь-які обов`язки щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачці.
Щодо розпорядження про призупинення дії трудового договору. Після створення Станично-Луганської селищної військової адміністрації, не маючи інформації про факт звільнення позивачки, третьою особою (Станично-Луганською селищною військовою адміністрацією Щастинського району Луганської області) було видано розпорядження про призупинення дії трудового договору з нею.
Водночас відповідач наголошує, що: призупинення дії трудового договору можливе лише щодо чинних трудових відносин; призупинення договору, який уже був припинений, не відновлює трудові відносини; таке розпорядження не створює правових підстав для виникнення обов`язку з виплати заробітної плати.
Відповідач звертає увагу суду, що: поновлення трудових відносин відбулося на підставі нової волі сторін; таке поновлення має виключно перспективний характер; законодавство не передбачає зворотної дії поновлення трудових відносин та не створює обов`язку здійснювати виплати за період, коли трудові відносини були припинені.
Таким чином, вимоги про виплати за період до фактичного поновлення трудових відносин є необґрунтованими.
Вимоги позивачки про стягнення заробітної плати та середнього заробітку є юридично безпідставними з таких причин: заробітна плата нараховується виключно за виконану роботу; у спірний період трудові відносини були припинені; відповідач не мав об`єктивної можливості здійснювати нарахування та виплату заробітної плати в умовах тимчасової окупації; середній заробіток є мірою відповідальності роботодавця та може застосовуватись лише за наявності протиправної поведінки та вини роботодавця, які у даному випадку відсутні.
Ухвалою суду від 27.02 .2026 продовжено строк розгляду справи №160/14230/25 на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки від 02.10.2023 №1203 - 5002981090 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач є внутрішньо переміщеною особою і проживає за адресою: АДРЕСА_2 
Розпорядженням керівника військово - цивільної адміністрації від 07.09.2021 № 116 - к, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично -Луганської військово - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області з 08 вересня 2021 року. Згідно п. 2 розпорядження присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
Указом Президента України від 23.09.2022 № 665/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області» на базі Станично -Луганської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області утворено Станично-Луганську селищну військову адміністрацію Щастинського району Луганської області.
Відповідно до Додатку №1 розпорядження начальника селищної військової адміністрації від 24.10.2022 №4 «Про призупинення дії трудових договорів працівників Станично - Луганської селищної військового - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області на період воєнного стану», з ОСОБА_1 начальником відділу - державний реєстратор, дію трудового договору призупинено з 24 жовтня 2022 року.
З 08.09.2021 до 24.10.2022 з позивачем діяв трудовий договір і ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника відділу державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично - Луганської військово - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області» без перерви трудового договору.
Розпорядженням начальника Станично - Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області від 24.10.2023 № 98 «Про відновлення дії трудового договору із начальником відділу - державного реєстратора послуг Станично - Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» відновлено дію трудового договору з 25.10.2023 року із ОСОБА_1 .
06.11.2024 позивачем було подано заяву про звільнення за угодою сторін.
Розпорядженням начальника Станично - Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області від 13.11.2024 року №155-к, ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади 14 листопада 2024 року.
Згідно п. 2 вказаного розпорядження зобов`язано головного бухгалтера виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи з 25 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року в кількості 0 днів та за період роботи з 1 січня 2024 року до 14 листопада 2024 року в кількості 11 днів.
Під час звільнення ОСОБА_1 при розрахунку у розпорядження № 155 - к від 13.11.2024 при визначені кількості днів невикористаної відпуски не враховано період роботи з 08.09.2021 по 25.10.2023 і не вирахувано кількість днів невикористаної відпуски за вказаний період.
14.11.2024 позивач звернулася до Станично - Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області із заявою, в якій просила визначити кількість днів невикористаної відпустки з 08.09.2021 року.
27.11.2024 Відділ «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» склав повідомлення № 127 від 27.11.2024 про нараховані та виплачені суми при звільненні. 
З повідомлення вбачається, що ОСОБА_1 не враховано та не здійснено визначення кількості днів невикористаної відпуски за період роботи з 08.09.2021 по 25.10.2023.
Не погодившись з діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач за захистом своїх порушених прав і інтересів звернулася з позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовані Законом України від 01 серпня 2001 року № 2493 -III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно ст.4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток:
1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;
2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);
3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);
3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);
4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону);
5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).
Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
Згідно ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України , законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
За приписами ч.1 ст.83 КЗпП України і ч.1 ст.24 Закону №504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Частинами 5, 6 ст. 21 Закону № 2493 - III встановлено, що посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Посадовим особам, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. 
Згідно ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Особам віком до вісімнадцяти років надається щорічна основна відпустка тривалістю 31 календарний день. Для деяких категорій працівників законодавством України може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки. При цьому тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частиною першою цієї статті (ст. 75 КЗпП України).
Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1994 р. № 250 затверджено Порядок і умови надання державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування додаткових оплачуваних відпусток (Порядок №250).
За п. 1 Порядку №250 державним службовцям, які мають стаж державної служби понад 10 років, посадовим особам місцевого самоврядування, які мають стаж служби в цих органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 5 календарних днів, а починаючи з 11-го року ця відпустка збільшується на 2 календарних дні за кожний наступний рік. Тривалість додаткової оплачуваної відпустки не може перевищувати 15 календарних днів; додаткові оплачувані відпустки державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування надаються одночасно із щорічною відпусткою згідно з установленим графіком або за згодою сторін окремо від неї.
Відповідно до відомостей про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб №7354 31310453 2328 від 24.01.2025 на день призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично - Луганської військово - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області з 08.09.2021 року, у неї наявний стаж понад 25 років на державній службі та в органах місцевого самоврядування.
Частина 1, 2 ст. 79 КЗпП визначає, що щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації.
У разі надання зазначених відпусток до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи їх тривалість визначається пропорційно до відпрацьованого часу, крім визначених законом випадків, коли ці відпустки за бажанням працівника надаються повної тривалості.
Як встановлено вище судом відповідно до розпорядження начальника селищної військової адміністрації від 24 жовтня 2022 року № 4 «Про призупинення дії трудових договорів працівників Станично - Луганської селищної військового - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області на період воєнного стану» з позивачем було призупинено дію трудового договору.
За період з 08.09.2021 по 07.09.2022 (відпрацьований робочий рік) позивач за трудовим законодавством України має право на:
30 календарних днів щорічної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки 15 календарних днів на рік, всього 45 днів.
З 08.09.2022 по 24.10.2022 - 3 дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований 31 робочий день до дати призупинення дії трудового договору.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами та ухвалення цього рішення в Україні діє правовий режим воєнного стану.
Особливості організації трудових відносин в умовах цього стану визначено Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 №2136-IX (Закон №2136-IX).
Цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Положеннями ч.1 ст.12 Закону №2136-IX встановлено, що у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки".
За визначенням у ст. 13 Закону №2136-IX призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. 
Разом з тим відповідно до ч.2 ст. 46 Закону № 889 до стажу державної служби зараховується, зокрема період, коли державний службовець не працював з поважних причин, але залишався у трудових відносинах з державним органом. 
Таким чином, строк призупинення дії трудового договору, встановлений державному службовцю з урахуванням ст. 13 Закону № 2136, зараховується йому до стажу державної служби, що дає право на надання відповідної кількості днів додаткової оплачуваної відпустки, та за цей строк надається додаткова оплачувана відпустка за стаж державної служби».
Таким чином з 08.09.2022 по 25.10.2023 ОСОБА_1 трудовим законодавством України гарантована додаткова оплачувана відпустка у кількості 15 днів.
Отже, відповідачем при звільненні позивача безпідставно не виплачена грошова компенсація за дні невикористаної щорічної та додаткової оплачуваної відпустки, які не були використані під час перебування на посаді, а саме:
- за період з 08.09.2021 по 07.09.2022 - 30 календарних днів щорічної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки 15 календарних днів на рік, всього 45 днів;
- за період 08.09.2022 по 24.10.2022 - 3 дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований 31 робочий день до дати призупинення дії трудового договору з позивачем;
- за період з 08.09.2022 по 25.10.2023 - 15 днів додаткової відпустки.
Всього 63 дня відпустки (33 дня щорічної відпустки та 30 днів додаткової оплачуваної відпустки).
На підтвердження факту ненарахування компенсації за невикористанні дні щорічної і додаткової відпустки позивачем надані:
-відомість з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.02.2022 за період з І кварталу 2021 по 4 квартал 2021 року (відомість з ДРФО за період з І кварталу 2021 по 4 квартал 2021 року);
- відомість з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.12.2023 за період з І кварталу 2022 по 4 квартал 2022 року (відомість з ДРФО за період з І кварталу 2022 по 4 квартал 2022 року);
- відомість з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 12.03.2024 за період з І кварталу 2023 по 4 квартал 2023 року (відомість з ДРФО за період з І кварталу 2023 по 4 квартал 2023 року);
-відомість з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 21.02.2025 за період з І кварталу 2024 по 4 квартал 2024 року (відомість з ДРФО за період з І кварталу 2024 по 4 квартал 2024 року);
- довідка - Форма ОК - 5 № 2541 4455 0752 2223 від 24.01.2025 (Форма ОК - 5 № 2541 4455 0752 2223);
- особова картка ОСОБА_1 . Форма П - 2 ДС , з якої вбачається з розділу IV Відпустки, що позивач у період з 08.09.2021 по 14.11.2024 не перебувала у відпустці (щорічній основній та додатковій).
Вищевказаними відомостями з ДРФО і Формою ОК-5 підтверджено відсутність будь - яких перерахувань за перебування ОСОБА_1 у відпустках чи компенсацію за дні невикористаної відпустки (щорічної та додаткової) за період з 08.09.2021 по 24.10.2023.
Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (Порядок №100).
За п.2 розділу ІІ Порядку №100 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки (п. 7 розділу IV цього Порядку № 100).
Для розрахунку оплати за невикористані відпустки (63 дня) береться період з 08.09.2021 по 28.02.2022 (отримання заробітної плати), згідно відомості з ДРФО за період з І кварталу 2021 по 4 квартал 2021 року, відомості з ДРФО за період з І кварталу 2022 по 4 квартал 2022 року, які кореспондуються з Формою ОК - 5 №2541 4455 0752 2223 з урахуванням утримання податків з доходів фізичних осіб: за вересень 2021 - 16075,00 грн за 17 робочих днів (початок відліку розрахункового періоду), за жовтень 2021 - 21822,20 грн за 20 робочих днів, за листопад 2021 -33027,75 грн. за 22 робочих днів, за грудень 2021 - 35066,50 грн. за 23 робочих днів, за січень 2022 - 24465,00 грн. за 19 робочих днів, за лютий 2022 - 24465,00 грн. за 20 робочих днів, всього 154 921, 19 грн за 121 робочих днів.
Розмір оплати за компенсацію за невикористані дні відпустки в даному випадку розраховується з суми середнього заробітку 154 921,19 грн., розрахунковий період 121 робочий день; 154921,19 грн./121 день = 1280,34 грн.
Враховуючи, що позивачем не використано 63 дня щорічної основної та додаткової відпустки, тому розмір невиплаченої компенсації за невикористані відпустки становить 80 661,44 (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят одна) грн, 44 коп. (1280,34 грн х 63).
При звільненні ОСОБА_1 мала право на отримання грошової компенсації за невикористані за 2021-2023 роки 63 календарних днів щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки (30 днів щорічної основаної та 33 дні додаткової).
Таким чином, Відділ «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» при розрахунку до суми компенсації за відпустку протиправно не враховано 80 661,44 грн. до повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні від 27.11.2024 №127.
Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , суд виходить з наступного.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
За правовим висновком Верховного Суду в постанові від 30.11. 2023 у справі №640/22951/21, установивши порушення законодавства про оплату праці (як-то невиплата працівникові при звільненні компенсації за невикористану відпустку), що створює підставу для відповідальності роботодавця за статтею 117 КЗпП України, суд повинен визначити розмір як суми, яка включається за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, до належної працівникові заробітної плати, що складається із усіх виплат згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, так і суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно абз. 1 п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
За абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Абзацом 2 п. 8 Порядку № 100, встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.
Відповідно до Форми ОК - 5 № 2541 4455 0752 2223 позивачу за жовтень 2024 була нарахована заробітна плата 43398,75 грн. (23 робочих дня) за листопад 2024 - 32672,87 грн. за (21 робочих днів). Середньомісячна заробітна плата складає 38035,81 грн.
Виходячи із отриманого ОСОБА_1 заробітку за останні місяці роботи на посаді начальника відділу - державного реєстратора послуг Станично - Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області, її середньоденна заробітна плата становить: ((32672,87 грн + 43398,75 грн)/ 21 робочі дні в жовтні 2024 року + 23 робочі дні в листопаді 2024 року)) = 1728,90 грн.
Позивача звільнено 14.11.2024 і в день її звільнення роботодавцем не проведений з нею остаточний розрахунок. Отже, періодом, за який підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача, є період з 15.11.2024 (наступний день після звільнення) по 15.05.2025 (шестимісячний термін, який передбачений ст.117 КЗпП України), що включає 130 робочих днів (11 днів за листопад 2024 рік + 22 дні за грудень 2024 рік + 23 дня за січень 2025 рік + 20 днів за лютий 2025 рік +21 день за березень 2025 рік+ 22 дні за квітень 2025 рік + 11 днів за травень 2025 рік).
Розмір середнього заробітку позивача за 130 робочих днів становить 224754,00 грн. (1728,90 грн - середньоденний заробіток позивача *130 робочих днів).
Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника (ч. 1 ст. 47 КЗпП України).
Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з звільненим працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку із працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється. 
Керуючись статтями 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» (вул. Здолбунівська, 3А, м. Київ, 02081, код ЄДРПОУ 44361377), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», щодо не нарахування грошової компенсації за невикористані за 2021-2023 роки щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки на користь ОСОБА_1 .
Стягнути з Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» (вул. Здолбунівська, 3А, м. Київ, 02081, код ЄДРПОУ 44361377) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачену компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 80 661 (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 44 коп. з утриманням з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів відповідно до законодавства України.
Стягнути з Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» (вул. Здолбунівська, 3А, м. Київ, 02081, код ЄДРПОУ 44361377) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2024 по 15.05.2025 в розмірі 224754 (двісті двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. з утриманням з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів відповідно до законодавства України.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона