ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

13 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/506/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Буньо Дмитра Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

17 березня 2026 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви адвоката Буньо Дмитра Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким просить:
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №121130005026 від 29.12.2025;
- визнати протиправними дії що до не зарахування страхового стажу за Списком №2 та Списком №1 періоду роботи:
з 25.09.1990 по 01.01.1992 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - оператором обдувної установки 2 розряду (робітник на загартуванні скла Список №2) цех №5;
з 20.05.1992 по 01.01.1995 частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років;
з 01.01.1994 по 03.01.1996 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - гартівником скла 3 розряду (Список №2) цех №5;
з 12.02.2009 по 20.05.2009 праця на Закрите Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій”, - засипальником шихти 3 розряду (Список №1) цех №4;
з 06.07.2009 по 11.01.2012 праця на Закрите Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій” - засипальником шихти 3 розряду (Список №1) цех №4;
з 20.10.2012 по 24.11.2012 праця на території Публічне Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій”, - засипальником шихти 3 розряду ( Список №1) цех №3;
з 05.02.2018 по 01.03.2022 праця молодшою медичною сестрою палатного відділення легеневого туберкульозу №1 Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру. (Список №2);
- визнати протиправними дії щодо не зарахування страхового стажу за періоду роботи;
з 03.01.1996 по 21.05.1998 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - знімачем скла та скловиробів 3 розряду в цеху №4;
з 21.05.1998 по 01.01.1999 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 її страховий пільговий стаж за Списком №2 та Списком №1 за періоди роботи:
з 25.09.1990 по 01.01.1992 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - оператором обдувної установки 2 розряду (робітник на загартуванні скла Список №2) цех №5;
з 20.05.1992 по 01.01.1995 частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років;
з 01.01.1994 по 03.01.1996 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - гартівником скла 3 розряду (Список №2) цех №5;
з 12.02.2009 по 20.05.2009 праця на Закрите Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій”, - засипальником шихти 3 розряду (Список №1) цех №4;
з 06.07.2009 по 11.01.2012 праця на Закрите Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій” - засипальником шихти 3 розряду (Список №1) цех №4;
з 20.10.2012 по 24.11.2012 праця на території Публічне Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій”, - засипальником шихти 3 розряду (Список №1) цех №3;
з 05.02.2018 по 01.03.2022 праця молодшою медичною сестрою палатного відділення легеневого туберкульозу №1 Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру. (Список №2);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 її страховий стаж за період роботи:
з 03.01.1996 по 21.05.1998 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - знімачем скла та скловиробів 3 розряду в цеху №4;
з 21.05.1998 по 01.01.1999 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - знімачем скла 3 розряду цеху №4.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 22 грудня 2025 року позивачка звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами підпункту 2 пункту 2 ст. 114 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
29 грудня 2025 року отримано рішення ГУ ПФУ в Полтавській області в якому зазначено, що до уваги при нарахуванні пільгової пенсії не було взято довідки про підтвердження наявного пільгового стажу за списком №1 та Списком №2, а саме: №175 від 10.12.2021 року за періоди пільгової роботи з 25.09.1990 по 21.08.1991, з 01.01.1994 по 02.01.1996, з 12.02.2009 по 19.05.2009, з 06.07.2009 по 10.01.2021, з 20.10.2012 по 23.11.2012. Причиною відмови в прийнятті довідки №175 від 10.12.2021 стало час видачі 2021 рік, та місце знаходження підприємства, яке зараз знаходиться в окупації.
Також до уваги не взято довідку №4/25 від 02.12.2025 за період пільгової роботи з 05.02.2018 по 02.12.2025, оскільки надано копію довідки. 
До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з квітня 2020 по лютий 2022 року оскільки по даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні номери та дати наказів про результати атестації робочих місць.
До уваги не взято копію нотаріально завіреної трудової книжки НОМЕР_1 від 25.09.1990, оскільки на сканкопії не вбачається номери та дати наказів про працевлаштування та звільнення.
До уваги не взято копію трудової книжки НОМЕР_2 від 01.12.1988, оскільки на титульній сторінці в підставі про зміну прізвища відсутня дата видачі свідоцтва про шлюб.
До загального страхового стажу не зараховано період навчання 01.09.1986 по 26.06.1989, оскільки прізвище ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 , а документа про зміну прізвища не надавалося.
З даним рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачка незгодна, оскільки дії відповідача щодо зменшення наявного як пільгового так і страхового стажу є незаконними, та не відповідають діючим нормам законодавства.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що позивач 22.12.2025 засобами Вебпорталу електронних послуг ПФУ звернулась із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років (так в заяві), надавши документи для призначення пенсії на пільгових умовах. Розгляд даної заяви, було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Рішенням управління від 29.12.2025 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з недосягненням встановленого законодавством пенсійного віку (для пенсії за віком) та відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, для пенсії за вислугу років не надано відповідних документів, та заява потребує уточнення щодо виду призначення пенсії. Мотиви та підстави відмови в призначенні пенсії детально описані в рішенні про відмову від 29.12.2025 №121130005026.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.
Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз. 4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110, згідно яких якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відтак Управління, діючи відповідно до покладених на нього завдань, на підставі наданих Позивачем документів та встановлених обставин, правомірно прийняло рішення від 27.03.2025 про відмову Позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Вищезазначені обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначення пенсії за віком на пільгових умовах оскільки дані вимоги є незаконними та такими що не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та інші документи, які були враховані під час прийняття оскаржуваного позивачем рішення.
Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.
Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 22.12.2025 звернулася через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, надавши паспорт, код, трудові книжки, диплом, свідоцтво про народження дитини, уточнюючі довідки про роботу, накази про прийняття та звільнення, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, накази про атестацію робочих місць. 
Вищевказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.12.2025 №121130005026 позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку та заява потребує уточнення, оскільки не надано жодних документів для підтвердження права на пенсію за вислугу років. Після дооформлення та надходження у трьохмісячний строк прийнятих і подання додаткових документів рішення буде переглянуто щодо підрахунку необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. В рішенні зазначено, що Пільговий стаж роботи за Списком № 1 згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, становить 03 роки, якою недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Пільговий стаж зараховано по даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Загальний страховий стаж, з урахуванням додаткових років (за Список №1), становить 35 років 06 місяців 01 день. До уваги не взято копію нотаріально завіреної трудової книжки НОМЕР_4 від 25.09.1990, оскільки на сканкопії не вбачаються номери та дати наказів про працевлаштування та звільнення. До уваги не взято трудову книжку НОМЕР_5 від 01.12.1988, оскільки на титульній сторінці в підставі про зміну прізвища відсутня дата видачі свідоцтва про шлюб. До загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 26.06.1989, оскільки прізвище ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 . Документи про зміну прізвища не надавалися. До уваги не взято довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №175 від 10.12.2021, за періоди пільгової роботи з 25.09.1990 по 21.08.1991, з 01.01.1994 по 02.01.1996, з 12.02.2009 по 19.05.2009, 06.07.2009 по 10.01.2012 та з 20.10.2012 по 23.11.2012, оскільки довідка видана в 2021 році, місце знаходження та інформація щодо діяльності підприємства невідомі, довідка підписана ліквідатором ПАО “Лисичанський склозавод “Пролетарій”. До уваги не взято довідку №4/25д від 02.12.2025, про період роботи з 05.02.2018 по 02.12.2025 в КНП “Луганський обласний медичний центр соціально небезпечних інфекційних хвороб”, оскільки надана копія довідки. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи з квітня 2020 по лютий 2022, оскільки по даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні номери та дати наказів про результати атестацій робочих місць. Вид пенсії, зазначений в заяві - вислуга років, не відповідає наданим документам, вбачається пенсія за віком згідно підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно із ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:
- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);
- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);
- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно з пунктом 1.1 розділу I “Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії” Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Підпунктами 1,2,4,5 пункту 2.1 розділу II “Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший” Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи, які засвідчують особливий статус особи.
Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Пунктом 4.2 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1 вбачається, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом 4.7 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.
Також за вимогами частини 3 статті 8 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Тобто, відмовляючи особі в призначенні/перерахунку пенсії, орган, що призначає/перераховує пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до страхового чи пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.
Крім того суд зауважує, що відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-ХП).
Таким чином, інші документи мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17.
Відповідач у рішенні про відмову в призначенні пенсії від 29.12.2025 зазначив, що до уваги не взято копію нотаріально завіреної трудової книжки НОМЕР_4 від 25.09.1990, оскільки на сканкопії не вбачаються номери та дати наказів про працевлаштування та звільнення, до уваги не взято трудову книжку НОМЕР_5 від 01.12.1988, оскільки на титульній сторінці в підставі про зміну прізвища відсутня дата видачі свідоцтва про шлюб, до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 26.06.1989, оскільки прізвище ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 , документи про зміну прізвища не надавалися.
Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_5 від 01.12.1988, у графі прізвище зазначено « ОСОБА_4 », на титульній сторінці зазначено, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 , виданий Лисичанським міським відділом РАЦС Ворошиловградської області. Даний запис завірено уповноваженою особою та печаткою.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, та Інструкція про ведення трудових книжок, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (далі - Інструкція №58), які містять аналогічні положення про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.8 глави 2 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Аналогічні за змістом положення містила також Інструкція №162.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Із зазначеного можна зробити висновок, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 року по справі №654/890/17 (провадження №К/9901/22832/18), яка в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Також підставою для призначення (перерахунку) пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відтак, суд вважає, що позивач, як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.
В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 (провадження №К/9901/110/17) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист.
Отже, з вищенаведеного слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Враховуючи вище викладене, у відповідача були відсутні підстави не брати до уваги трудову книжку НОМЕР_5 від 01.12.1988.
Щодо не зарахування до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 26.06.1989, оскільки прізвище ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
З диплома НОМЕР_7 від 26.06.1989 вбачається, що він виданий ОСОБА_5 , в тому, що вона 01 вересня 1986 року вступила до Лисичанського середнього профтехучилища №2 і 26 червня 1989 року закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища за професією електромонтер по обслуговуванню і ремонту електрообладнання і здобула середню освіту. Рішенням екзаменаційної комісії від 26.06.1989 ОСОБА_5 присвоєно кваліфікацію електромонтер по обслуговуванню і ремонту електрообладнання третього розряду. Даний диплом має підписи уповноважених осіб та печатку.
Трудова книжка НОМЕР_5 від 01.12.1988 містить наступний запис під номером 3, 4:
- 01.09.1986 по 26.06.1989 навчалася в Лисичанськом СПТУ №2 ім. Героя Радянсього Союзу В.С. Сметаніна, диплом НОМЕР_7 .
Також, запис про навчання є також в трудовій книжці № НОМЕР_4 від 25.09.1990.
Крім того, позивачем надано свідоцтво про народження сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вказані батьки: батько: ОСОБА_7 , мати: ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про народження 03.04.1992 зроблено запис №346.
Відповідно до паспорту ОСОБА_1 , на сторінці 8 є відмітка-діти: ОСОБА_6 .
Крім того, у трудовій книжці НОМЕР_5 від 01.12.1988, у графі прізвище зазначено « ОСОБА_4 », на титульній сторінці зазначено, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 , виданий Лисичанським міським відділом РАЦС Ворошиловградської області. Даний запис завірено уповноваженою особою та печаткою.
З урахуванням всіх зазначених документів та їх співставлення можна дійти висновку, що ОСОБА_5 одружилася та змінила прізвище на ОСОБА_3 , а тому не зарахування відповідачем до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 26.06.1989 відповідно до диплома НОМЕР_7 від 26.06.1989 є протиправним.
Щодо того, що відповідачем до уваги не взято довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №175 від 10.12.2021, за періоди пільгової роботи з 25.09.1990 по 21.08.1991, з 01.01.1994 по 02.01.1996, з 12.02.2009 по 19.05.2009, 06.07.2009 по 10.01.2012 та з 20.10.2012 по 23.11.2012, оскільки довідка видана в 2021 році, місце знаходження та інформація щодо діяльності підприємства невідомі, довідка підписана ліквідатором ПАО “Лисичанський склозавод “Пролетарій” та не взято довідку №4/25д від 02.12.2025, про період роботи з 05.02.2018 по 02.12.2025 в КНП “Луганський обласний медичний центр соціально небезпечних інфекційних хвороб”, оскільки надана копія довідки, а також до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи з квітня 2020 по лютий 2022, оскільки по даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні номери та дати наказів про результати атестацій робочих місць, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.
Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися, чого відповідачем вчинено не було.
Судом встановлено, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, додавши документи на підтвердження страхового та пільгового стажу роботи.
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідачем здійснювався розгляд питання щодо наявності у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема надано оцінку пільговому стажу за Списком №1 та Списком №2, документам про атестацію робочих місць, довідкам про підтвердження стажу, наказам про прийняття та звільнення з роботи, а також іншим документам.
При цьому у спірному рішенні відповідач прямо зазначив, що вид пенсії, вказаний у заяві, а саме «пенсія за вислугу років», не відповідає наданим документам, натомість «вбачається пенсія за віком».
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Крім того, вказаним Порядком передбачено право особи на подання додаткових документів у тримісячний строк з дня повідомлення про необхідність їх подання, при цьому у разі подання таких документів днем звернення за призначенням пенсії вважається день первинного звернення.
Суд зазначає, що відповідач, встановивши невідповідність зазначеного у заяві виду пенсії фактично поданим документам, а також вказавши у рішенні про необхідність уточнення заяви та можливість подання додаткових документів у тримісячний строк, фактично визнав, що звернення позивача потребувало дооформлення, а не остаточного вирішення питання про відмову у призначенні пенсії. 
Також в порушення вимог ст. 47 Закону України "Про адміністративну процедуру" відповідачем під час підготовки справи до розгляду та вирішення, зокрема, надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи.
Незважаючи на це, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, хоча зі змісту самого рішення вбачається, що пенсійним органом фактично досліджувались підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Суд вважає, що за таких обставин відповідач допустив надмірний формалізм при розгляді заяви позивача.
Саме по собі помилкове зазначення виду пенсії у заяві не може бути достатньою та безумовною підставою для відмови у реалізації права особи на пенсійне забезпечення, якщо з поданих документів, змісту звернення та дій самого пенсійного органу очевидно, який саме вид пенсії фактично підлягав розгляду.
Суб`єкт владних повноважень, реалізуючи свої дискреційні повноваження у сфері пенсійного забезпечення, зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, пропорційно та з урахуванням мети надання особі соціального захисту.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди перевіряють, чи прийняті рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
За наведених обставин суд доходить висновку, що оскаржуване рішення є передчасним, прийнятим без належного сприяння позивачу у реалізації права на пенсійне забезпечення та з порушенням принципу належного урядування.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.
З огляду на наведене позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області № 121130005026 від 29.12.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області № 121130005026 від 29.12.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії;
зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 22.12.2025 про призначення пенсії, з урахуванням правових висновків суду.
Щодо вимог позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 її страховий пільговий стаж за Списком №2 та Списком №1 за періоди роботи: з 25.09.1990 по 01.01.1992 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - оператором обдувної установки 2 розряду (робітник на загартуванні скла Список №2) цех №5;з 20.05.1992 по 01.01.1995 частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років; з 01.01.1994 по 03.01.1996 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - гартівником скла 3 розряду (Список №2) цех №5;з 12.02.2009 по 20.05.2009 праця на Закрите Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій”, - засипальником шихти 3 розряду (Список №1) цех №4;з 06.07.2009 по 11.01.2012 праця на Закрите Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій” - засипальником шихти 3 розряду (Список №1) цех №4;з 20.10.2012 по 24.11.2012 праця на території Публічне Акціонерне Товариство Лисичанський склозавод “Пролетарій”, - засипальником шахти 3 розряду (Список №1) цех №3;з 05.02.2018 по 01.03.2022 праця молодшою медичною сестрою палатного відділення легеневого туберкульозу №1 Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру. (Список №2) та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 її страховий стаж за період роботи: з 03.01.1996 по 21.05.1998 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - знімачем скла та скловиробів 3 розряду в цеху №4;з 21.05.1998 по 01.01.1999 праця на Державному Підприємстві ордена Трудового Червоного Прапора склозавод “Пролетарій” - знімачем скла 3 розряду цеху №4, суд зазначає, що під час розгляду заяви про призначення пенсії відповідачем не було взято до уваги трудові книжки НОМЕР_4 від 25.09.1990 та НОМЕР_5 від 01.12.1988, а оскільки трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж, такі вимоги є передчасними.
Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Позовну заяву подано в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (ЄСІТС) “Електронний суд”.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, з урахуванням наведеного розмір судового збору, що підлягає сплаті за дану позовну заяву складає 1064,96 грн.
Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у загальному розмірі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією № 1773-2938-7251-2810 від 17.03.2026.
Тобто, позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж необхідно було сплатити, а тому питання про розподіл судових витрат вирішується виходячи з суми, що позивач мав сплатити – 1064,96 грн.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій (бездіяльності) відповідача, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у загальному розмірі 1064,96 грн.
Щодо решти надміру сплаченого судового збору, суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду із відповідною заявою про повернення надміру сплаченого ним судового збору в сумі 266,24 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 133, 134, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 260, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Буньо Дмитра Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області № 121130005026 від 29.12.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 22.12.2025 про призначення пенсії, з урахуванням правових висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні грн 96 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	О.В. Ірметова