УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 291/260/26	Головуючий у 1-й інст. Федорчук І. В.	
Категорія 130	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Лупіновою Д.П.,
з участю ОСОБА_1 ,
захисника Фесенка Я.Є. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира справу за апеляційною скаргою захисника Фесенка Ярослава Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 31 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 31 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 10.03.2026, о 12:44 год у с.Чорнорудка по вул. Світла керував автомобілем ВАЗ 2114 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження освідування в установленому законом порядку на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Суть апеляційної скарги
На постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 31 березня 2026 року захисником Фесенком Я.Є. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі.
Сторона захисту вважає постанову незаконною, необгрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного:
- причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 (п.2.3.в ПДР), зазначена в рапорті поліцейського, суперечить відеозапису з нагрудної камери спостереження, оскільки працівники поліції об`єктивно не могли побачити дану обставину. Сам факт визнання порушення ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а сама постанова не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції, а вже знаходився в гаражі. Поліцейські не надали можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності реалізувати клопотання про надання правової допомоги під час розгляду справи. Під час розгляду справи про порушення ОСОБА_1 п.2.3 ПДР, працівники поліції порушили вимоги Конституції України про недоторканість житла. Поліцейський не може винести постанову без розгляду справи, а розглянути справу може виключно за місцем вчинення правопорушення, тобто в будівлі відповідного управління патрульної поліції, а не на місці вчинення правопорушення (місці зупинки транспортного засобу).
- стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, згідно з Інструкцією
- відеофіксування правопорушення повинно відбуватися безперервно з моменту його виявлення і до його завершення. Долучені відеозаписи не підписані ЕЦП, тому вважаються неналежними;
Позиції учасників справи 
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, пояснив, що алкоголь не вживає, автомобіль був у гаражі, тому підстав проходити огляд не було. Через агресивну поведінку поліцейських ОСОБА_1 злякався та не звернув увагу на те, що говорили поліцейські. Після події він викликав лікарів.
Захисник Фесенко Я.Є. підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що автомобіль поліцейських стояв, перед ним проїхав автомобіль ВАЗ на відстані, тому було неможливо було побачити, що водій непристебнутий. Транспортний засіб було припарковано в гаражі і ОСОБА_1 знаходився у домоволодінні. ОСОБА_1 відмовився від огляду у зв`язку з рядом порушень, допущених поліцейськими.
Мотиви апеляційного суду
Заслухавши пояснення сторони захисту на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.п. 6,7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За змістом ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 10.03.2026; рапортом; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; постановою ЕНА № 6804113 про накладення адміністративного стягнення за ст. 121 ч.5 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам, зазначеним у ст. 251 КУпАП та в своїй сукупності повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.
В своїй апеляційній скарзі сторона захисту фактично висловлює незгоду з постановою серії ЕНА № 6804113 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП, тобто з наявністю підстав для зупинки водія.
Водночас, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксування керування водіями транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння (ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735) не передбачено, як умови для вчинення дій, пов`язаних із виявленням та фіксацією у водіїв стану сп`яніння, обов`язковість підстав зупинення їх поліцейськими.
Незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 ПДР України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не містить такого елементу, як «причина зупинки транспортного засобу», а об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно він інших видів адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи № 990SCGC/1/24 у своїй постанові від 18 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду (далі – Постанова № 990SCGC/1/24) виснувала, що водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд критично відноситься до аргументів захисника з приводу визнання неналежними долучених до матеріалів справи відеозаписів у зв`язку з тим, що вони не підписані ЕЦП, а відеофіксування правопорушення не відбувалося безперервно з моменту його виявлення і до його завершення. 
Порядок використання фото та відеотехніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».
Відповідно до п.5 до розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, зареєстровано в МЮУ 11.01.2019 №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Таким чином, на спростування тверджень сторони захисту, апеляційний суд зазначає, що вказане положення підзаконного акту вказує на необхідність безперервності ведення відеозапису під час виконання поліцейським своїх обов`язків (перебування на чергуванні тощо), а не зобов`язує надати безперервний відеозапис для огляду суду. Такий обов`язок не закріплений, дійсність відеозапису стороною захисту не спростовано (дата, час, місце та фактичні обставини події). Тому доводи сторони захисту є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той обсяг доказів, який наявний на час розгляду справи.
При цьому, слід зауважити, що за змістом відеозапису не встановлено переривання в часі запису події у її хронологічному порядку, що узгоджується з іншими доказами у справі в їх сукупності, що вірно досліджено судом першої інстанції.
Щодо дотримання поліцейськими Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд зазначає, що відеозаписами «video5296426297877108402», «video5296426297877108403» та «export-inbsz» зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинка транспортного засобу поліцейськими (водій зупинився вже після заїзду до гаража), виявлення у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота, його заперечення щодо вживання алкоголю, роз`яснення водію його прав, пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, категорична відмова водія від огляду на місці зупинки та у медичному закладі, роз`яснення поліцейськими наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів та ознайомлення з ними, відсторонення водія від подальшого керування транспортними засобами. Спілкування поліцейських з ОСОБА_1 було коректним, їх дії відповідали обставинам події.
Пояснення ОСОБА_1 про те, що він відмовився від огляду, бо боявся за своє здоров`я є непереконливими, оскільки фіксація правопорушення відбувалася в присутності інших осіб, дії поліцейських жодним чином не загрожували здоров`ю водія, а були направлені лише на забезпечення виконання ним вимог ПДР. 
Довод водія про невживання алкоголю суд не може прийняти до уваги, так як ОСОБА_1 інкримінується саме відмова від огляду, і він мав всі можливості пройти огляд на місці зупинки та безсумнівно спростувати наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.
Щодо порушення поліцейськими прав ОСОБА_1 в зв`язку з перебуванням на території його домоволодіння, то такі доводи захисту суд відкидає, оскільки водій добровільно припаркував автомобіль у гаражі безпосередньо перед автомобілем поліції, іншим шляхом забезпечити водію можливість виконати вимоги ПДР та пройти огляд на стан сп`яніння, ніж на території домоволодіння, у поліцейських не було, так як виходити за межі подвір`я він не бажав. 
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Фесенка Ярослава Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 31 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук