Дата документу 25.06.2026
Справа № 334/2342/26
Провадження № 2/334/2363/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року     м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Філіпової І.М.,
за участі секретаря судового засідання Мандк М.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
16.03.2026 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2005019752 від 01.02.2014 року у розмірі 91 735,10 грн, а також судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. 
ТОВ «Діджи Фінанс» мотивує свої вимоги тим, що 01.02.2014 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2005019752, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, у розмірі визначеному кредитним договором на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до мов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та Правилах надання і повернення кредиту що розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця. 
15.03.2024 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір факторингу №15/03/24, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2005019752 від 01.02.2014 року .
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить 91735,10 грн, із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 60568,10 грн; - заборгованість за відсотками становить 31167,00 грн; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн; - заборгованість за пенею становить 0,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника позивача, позов просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
02.08.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2005019752.
Відповідно до п 1.1 договору, Банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту – на придбання товару у продавця на загальну суму 2792,16 грн, зі сплатою відсотків 0,01 річних на строк 12 місяців. 
Відповідно до п. 2.1 договору, банк та позичальник підтверджують факт укладення м між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard, що розміщені на інтернет – сайті банку. 
Згідно п. 2.2.2 договору, в порядку передбаченому угодою надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі передбаченому угодою, а позичальник приймає кредит та зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені угодою. 
Розмір кредитного ліміту складає 1000,00 грн. В будь-який час строку дії цього договору банк має право змінити розмір кредитного ліміту без зазначення причин такої зміни (п. 2.4 договору).
Строк дії кредитної ліні становить роки з моменту підписання банком та позичальником цього договору.
15.03.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діжи Фінанс» укладено договір факторингу №15/03/24. 
Згідно п. 2.1 договору, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами укладеними між клієнтам і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.
Відповідно до копії витягу з додатку до договору факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 року позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №2005019752 від 01.02.2014 року у розмірі 91735,10 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 60568,10 грн; заборгованість за відсотками становить 31167 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.
Статтею 512 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією із таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.
Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості врегулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що 01.02.2014 року між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №2005019752.
До позовної заяви додано копію договору про надання споживчого кредиту №2005019752 від 20.08.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до якого остання отримала кредит на придбання товару у розмірі 2493,00 грн строком на 12 місяців, а надано кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 1000,00 грн.
Згідно копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 року, позивач отримав права вимоги за договором №2005019752 від 01.02.2014 року у розмірі 91735,10грн. 
Таким чином, копія наданого кредитного договору №2005019752 датована 20.08.2013 року, у той час як позивач вказує дату укладання договору 01.02.2014 року, і саме щодо вказаного договору відповідно до договору факторингу отримав права вимоги до відповідача.
У матеріалах позовної заяви копія кредитного договору №2005019752 від 01.02.2014 року відсутня.
Відповідно до письмових пояснень представника позивача від 25.05.206 року, договір про надання споживчого кредиту № 2005019752 фактично укладено 02.08.2013 року, при цьому в день його укладення відповідачем було використано частину кредитних коштів на придбання товарів та послуг, тоді як користування кредитними коштами, наданими в межах кредитної лінії, розпочалося з 01.02.2014, що підтверджується розрахунком заборгованості № 2005019752 від 01.02.2014 та випискою з рахунка приватного клієнта № 2005019752 від 01.02.2014 по 15.03.2024, у зв`язку з чим у позовній заяві обґрунтовано зазначено датою видачі кредитних коштів за вказаним кредитним договором 01.02.2014 як дату початку відображення внутрішньобанківських операцій за рахунком з дати видачі кредитного договору.
Проте, суд також звертає увагу, що відповідно до виписки по рахунку приватного клієнта №2005019752 за період з 01.02.2014 року по 15.03.2024 року, перша транзакція відбулася 29.10.2015 року, що також відповідає наданому позивачем розрахунку. 
Таким чином, судом не встановлено, що 01.02.2014 року між ОТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладався будь-який договір, права вимоги за яким за договором факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 року перейшли до позивача. 
Крім того, відповідно до п. 2.5 договору №2005019752 від 02.08.2013 року, строк дії кредитної лінії становить три роки з моменту підписання банком та позичальником цього договору; п.3.17, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору в повному обсязі. 
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову у повному обсязі. 
Керуючись ст.ст.526, 530, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст.10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, 
ВИРІШИВ:
У задоволені позову Товариства обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. С. Петлюри, буд. 21/1;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Філіпова І. М.