ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11433/25 Суддя (судді) першої інстанції: Оксана ТИХОНЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Говоруна О.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в інфекційному закладі та у реанімаційному відділенні (відділенні з ліжками інтенсивної терапії);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері (КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради) з 01 січня 2004 року до 18 березня 2020 року та у відділенні інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком та ліжками інтенсивної терапії КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради з 19 березня 2020 року по 15 жовтня 2025 року (момент звернення до суду) та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 19 липня 2022 року (з моменту призначення пенсії) з урахуванням виплачених сум. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має право на зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періодів роботи в інфекційному відділені та реанімаційному відділенні (відділенні з ліжками інтенсивної терапії) відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в інфекційному закладі та у реанімаційному відділенні (відділенні з ліжками інтенсивної терапії).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері (КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради) з 01 січня 2004 року по 18 березня 2020 року та у відділенні інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком та ліжками інтенсивної терапії КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради з 19 березня 2020 року по 15 жовтня 2025 року (дата звернення до суду) та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 19 липня 2022 року (з дати призначення пенсії) з урахуванням виплачених сум. 
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відлік процесуальних строків не може пов`язуватись із отриманням позивачем листа Головного управління від 05.06.2025 №6750 5928/Л-02/8-2500/25, який не є рішенням пенсійного органу у розумінні пенсійного законодавства, а за своєю природою та змістом є відповіддю на звернення, наданою у порядку Закону України «Про звернення громадян», і не спричиняє зміни прав чи обов`язків позивача.
До того ж, апелянтом наголошено на тому, що чинне законодавство не передбачає правових підстав для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періодів роботи після 01.01.2004.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 19.07.2022 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року, яке залишено без змін Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі № 620/12861/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.08.2024 №254150031568 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення їй з 19.07.2022 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням його застосування відповідно до рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 №1-р/2020.
Як вбачається із записів у трудовій книжці, виданої на ім`я ОСОБА_1 , остання працювала в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері (КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР) з 15 жовтня 1990 року до 18 березня 2020 року.
Вищевказана інформація узгоджується з довідкою КНП «Чернігівська обласна лікарня» від 25.07.2024 № 2-28/02/269.
Крім того, у вказаній довідці зазначається, що період роботи в інфекційних закладах (відділеннях) зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У відповідності до трудової книжки позивача, ОСОБА_1 працює у відділенні інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком та ліжками інтенсивної терапії КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради з 19.03.2020 по теперішній час.
У травні 2025 року позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила надати їй інформацію, чи було зараховано у подвійному розмірі до страхового стажу період роботи в інфекційному закладі та у реанімаційному відділенні (відділенні з ліжками інтенсивної терапії).
Листом від 05.06.2025 Головним управлінням пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомлено позивача, що останній було зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи з 15.10.1990 по 17.10.1991, з 03.07.1994 по 03.04.2002, з 03.12.2003 по 31.12.2003. Щодо зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періодів роботи позивача, починаючи з 01.01.2004 відповідачем було відмовлено, посилаючись на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не зарахував відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі до страхового стажу періоди роботи позивача в КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради та у відділенні інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком та ліжками інтенсивної терапії КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Аналогічні приписи закріплено і у статях 9, 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Нормами пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Враховуючи, що Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004, тому до цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788-XII «Про пенсійне забезпечення».
Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. 24 Закону №1058-IV та ст. 60 Закону №1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04 грудня 2019, у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020, у справі №462/1713/17, від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22, які, в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування судами.
З аналізу наведених норм вбачається, що особа має право на пільгове обчислення страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, лише за періоди роботи до 01.01.2004, а після 01.01.2004 пільговий порядок застосовується лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
У свою чергу, згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.
Таким чином, до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, зараховується, зокрема, робота у закладах та на посадах, визначених Переліком № 909.
За правилами статті 60 Закону №1788-XII (у редакції, чинній з 15.08.2003), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Як свідчать матеріали справи, У травні 2025 року позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила надати їй інформацію, чи було зараховано у подвійному розмірі до страхового стажу період роботи в інфекційному закладі та у реанімаційному відділенні (відділенні з ліжками інтенсивної терапії).
Листом від 05.06.2025 Головним управлінням пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомлено позивача, що останній було зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи з 15.10.1990 по 17.10.1991, з 03.07.1994 по 03.04.2002, з 03.12.2003 по 31.12.2003. Щодо зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періодів роботи позивача, починаючи з 01.01.2004 відповідачем було відмовлено, посилаючись на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Тобто, спірним питанням є обставина правомірності висновку відповідача щодо незарахування періоду роботи позивача з 01.01.2004 в подвійному розмірі, як це встановлено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що безперечно впливає на розмір пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до наказу МОЗ України від 19.07.1995 № 133 «Про затвердження переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб і носійства збудників цих хвороб» ( в редакції на момент спірних правовідносин) - робота в протитуберкульозних закладах класифікується як небезпечна.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 №625/15- 05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України від 27 січня 2010 року №05.03-18-54/973 «інфекційний заклад (відділення)» є заклад (відділення), де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.
02 серпня 2002 року за вих. № 03-2/1751-02-4 Міністерство праці та соціальної політики спрямувало до територіальних управлінь праці та соціального захисту населення спільний лист Мінпраці, Пенсійного фонду та Міністерства охорони здоров`я щодо зарахування часу роботи у патологоанатомічних відділеннях (бюро), відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів до стажу роботи у подвійному розмірі, для використання у практичній роботі.
Отже, стаж роботи особи у протитуберкульозному чи іншому подібному закладі охорони здоров`я, а також у відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів (відділенні з ліжками інтенсивної терапії) надає пільги при обчисленні стажу, а саме зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
У той же час, стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує дію статті 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.
Таким чином, порівняльний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що Закон №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону №1788-XII при обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час і, до того ж, спеціальною у питаннях про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
З огляду на вказане, колегія суддів погодужється з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не зарахував відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі до страхового стажу періоди роботи позивача в КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради та у відділенні інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком та ліжками інтенсивної терапії КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.В. Говорун

Ю.К. Черпак