УХВАЛА

02 червня 2026 року 
м. Київ
справа №320/18061/25
провадження № К/990/21801/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Мацедонської В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в :
13 травня 2026 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з обчислення та встановлення стажу роботи особам рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань в частині п. 6 протоколу № 8дск від 12.03.2025 щодо ОСОБА_1 , яким вирішено таке: «Враховуючи, що служба в органах податкової міліції не зазначена у статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», відсутні правові підстави зарахувати капітану Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 , старшому оперуповноваженому Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань до Стажу служби період проходження ним служби в органах податкової міліції з 01 вересня 2010 року до 27 вересня 2021 року»;
зобов`язати Державне бюро розслідувань зарахувати до стажу служби (роботи) в органах Державного бюро розслідувань, стаж служби (роботи) в органах податкової міліції Державної фіскальної служби з 01.09.2010 по 27.09.2021, в сукупності 11 років 00 місяців, 26 днів. 
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 12 листопада 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року, позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення комісії з обчислення та встановлення стажу роботи особам рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань в частині п. 6 протоколу № 8дск від 12.03.2025 щодо ОСОБА_1 , яким вирішено таке: «Враховуючи, що служба в органах податкової міліції не зазначена у статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», відсутні правові підстави зарахувати капітану Державного бюро розслідувань ОСОБА_1, старшому оперуповноваженому Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань до Стажу служби період проходження ним служби в органах податкової міліції з 01 вересня 2010 року до 27 вересня 2021 року»;
Зобов`язав Державне бюро розслідувань (код ЄДРПОУ 41760289) зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в органах Державного бюро розслідувань, стаж служби (роботи) в органах податкової міліції Державної фіскальної служби з 01.09.2010 по 27.09.2021, в сукупності 11 років 00 місяців, 26 днів.
Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державне бюро розслідувань подало касаційну скаргу.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
За такого правового регулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, так як суд апеляційної інстанції неправильно застосував статтю 78 Закону України «Про Національну поліцію», без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19.
Так, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19 й установив, що позовні вимоги стосувалися зарахування до стажу служби в поліції час навчання у вищому навчальному закладі в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Отже, зазначена постанова є нерелевантною до цієї справи.
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що автором касаційної скарги належним чином не обґрунтовано покликання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зазначення у касаційній скарзі доводів щодо обґрунтування підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із покликанням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що автором касаційної скарги не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, 
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державного бюро розслідувань на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі № 320/18061/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

В. Е. Мацедонська