РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року 	справа № 580/3022/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко Д.А., розглянувши в залі суду правилами загального позовного письмового провадження адміністративну справу за позовом Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування рішень,
УСТАНОВИВ:

26.03.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (18000, Черкаська обл., м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, буд.36; код ЄДРПОУ 26323404) (далі – позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (18000, м.Черкаси, просп.Хіміків, буд.50; код ЄДРПОУ 43315602) (далі – відповідач) про:
скасування постанові про відкриття виконавчого провадження відповідача від 23.12.2021 (ВП № 67988624) про стягнення з позивача виконавчого збору та похідну від неї вимогу відповідача від 03.02.2026 № 2004;
стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.
Встановивши, що позовна заява подана із недоліками, суд ухвалою від 30.03.2026 залишив її без руху. Надав 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви. 
На адресу суду від представника позивача надійшла заява від 09.04.2026 вх.№18926/26 про поновлення та продовження процесуальних строків, якою надано докази поважності пропуску строку для звернення до суду.
З`ясувавши факт усунення недоліків позовної заяви, суд встановив наявність підстав для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.
14.04.2026 суд у складі головуючої судді Бабич А.М. постановив ухвалу про прийняття справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Термін розгляду справу продовжено ухвалою на 20 днів та зважаючи не забезпечення сторонами прибуття своїх представників засідання, клопотання про розгляд справи без їх участі, суд дійшов висновку розглянути спір по суті правилами письмового провадження.
17.04.2026 відповідач подав відзив з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. Просив урахувати, що місцевий загальний суд скасував постанову про відкриття виконавчого провадження №67208670 з підстави, що виконавчий документ підлягає виконанню органом казначейської служби. Однак інші документи ВП не скасовані. Вважає, що позивач пропустив строк оскарження в суд вказаної постанови і матеріали ВП знищені за строком зберігання.
21.04.2026 позивач подав відповідь на відзив, основні доводи якого відповідають заявленим позовним вимогам. Зауважив, що жодних виконавчих дій відповідач не вчиняв.
Всі подані сторонами копії документів долучив як докази.
Ухвалою від 21.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі, призначив її до судового розгляду по суті у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
20.10.2021 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №67208670) щодо стягнення з боржника (позивача) на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 761536,54 грн, постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (ВП № 67208670) в розмірі 129,99грн та постанову про стягнення виконавчого збору (ВП № 67208670) у розмірі 76153,65 грн.
01.11.2021 позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на дії державного виконавця, а саме з вимогою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2021 (ВП № 67208670) про стягнення матеріальної шкоди. 11.11.2021 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/11426/20 вказану постанову скасовано. Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.12.2021 у справі №712/11426/20 ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2021 у справі №712/11426/20 залишено без змін.
23.12.2021 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. виніс оскаржувані постанови: про відкриття виконавчого провадження № 67988624 про стягнення виконавчого збору в розмірі 76153,65 грн, а також про відкриття виконавчого провадження (ВП №67988417) про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 129,99 грн.
03.02.2026 заступник начальника відділу відповідача направив за вих.№2004 позивачу оскаржувану вимогу виконати постанову №67208670 від 20.10.2021 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, про що негайно повідомити.
Тому позивач звернувся позовною заявою до суду.
Абзац другий ст.19 Конституції України встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових і службових осіб діяти в межах, порядку та спосіб, які визначені законом.
Згідно зі ст.1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі – ЗУ №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зазначені в ст.5 ЗУ №1404-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з ч.1 ст.13 ЗУ №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;
4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;
5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Як свідчать встановлені обставини спору, виконавчий документ подано відповідачу заявою, датованою в переддень до завершення строку пред`явлення його до виконання. Фактів його оскарження до дня прийняття Спірного рішення не встановлено, доказами не підтверджено.
Згідно з ч.5 ст.26 ЗУ №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Водночас ст.6 вказаного закону приписує, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.
Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.
Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.
Частина 1 ст.3 Закону України від 5 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.
У вказаному контексті суд урахував, що судовим рішенням у справі №712/11426/20, що набрало законної сили, підтверджено відсутність повноважень відповідача виконувати примусово виконавчий документ, щодо якого відповідач відкрив виконавче провадження та виніс оскаржувані в цій справі рішення.
Стаття 129-1 Конституції України приписує, що суд ухвалює рішення іменем України та судове рішення є обов`язковим до виконання.
Зважаючи на відсутність доказів буд-яких щодо виконання відповідачем виконавчого документа у ВП №67208670 щодо стягнення з боржника (позивача) на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 761536,54 грн, встановлену судом у справі №712/11426/20 відсутність повноважень такого виконання, право не стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору у відповідача відсутнє.
Зокрема, згідно зі ст.42 ЗУ №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Стаття 45 ЗУ №1404-VIII вказує, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:
1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;
2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;
3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);
4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.
Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.
Отже, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір є похідними коштами від основної суми боргу боржника перед стягувачем та за умов відсутності повноважень стягувати суму боргу за виконавчим документом їх стягнення безпідставне, право на них у відповідача відсутнє незалежно від того, чи скасовані постанови про їх стягнення, винесені під час протиправного відкриття ним основного виконавчого провадження.
Тому суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних постанов та вимоги про їх виконання у повному обсязі
Зважаючи на результат вирішеного спору та статус позивача суб`єкта владних повноважень, відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.ст.132-139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (18000, Черкаська обл., м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, буд.36; код ЄДРПОУ 26323404).
Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (18000, м.Черкаси, просп.Хіміків, буд.50; код ЄДРПОУ 43315602) про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2021 (ВП № 67988624) про стягнення виконавчого збору та похідну від неї вимогу від 03.02.2026 № 2004.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ