Справа № 761/540/25
Провадження №1-кп/761/2837/2026 

В И Р О К 
іменем України

26 травня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі
головуючої судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
за участі прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 62024100130000075, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2024 року у якому 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, із середньою-спеціальною освітою, солдата резерву 309 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-Святошинським районним судом м. Києва від 25 січня 2024 року за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений із встановленням іспитового строку 3 роки;
-Шевченківським районним судом м. Львова від 03 лютого 2025 року за ч. 5 ст. 407 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі 
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України
ВСТАНОВИВ
25.07.2022 ОСОБА_4 відповідно до указу Президента України «Про загальну мобілазацію» № 64/2022 від 24.02.2022 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_3 та призначено на посаду солдата резерву 1 взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 № 14 від 14.01.2024 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_3 та призначено на посаду солдата резерву 1 взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 .
Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.
Відповідно до наказу Головнокомандуючого Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.12.2023 №987-РС солдата ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби у НОМЕР_4 батальйону резерву Сил територіальної ІНФОРМАЦІЯ_3 військова частина НОМЕР_5 .
31.12.2023 згідно припису №309 солдату ОСОБА_4 вказано прибути 01.01.2024 до НОМЕР_6 ( АДРЕСА_3 ) (військова частина НОМЕР_3 ) для подальшого проходження військової служби.
Однак, під час дії воєнного стану, солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку проходження військової за наступних обставин.
Так, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 01.01.2024 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби. До 18.50 год. 14.01.2024, до моменту його добровільного прибуття у військову частину НОМЕР_3 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, надав покази про вчинення ним кримінального правопорушення, якими повністю підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, усвідомив протиправність своїх дій. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати. Просив врахувати те, що він бажає і надалі служити в Збройних Силах України.
Суд знаходить, що факт вчинення кримінально-протиправних дій та вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними по справі доказами.
Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із чим судом, після роз`яснення сторонам кримінального провадження наслідків визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, згідно ч. 2 ст. 394 КПК України, ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, які долучені до матеріалів кримінального провадження.
Оцінюючи встановлені та дослідженні судовим розглядом обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, так як він вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в психіатричному та психонаркологічному диспансерах не перебуває, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції частини статті, за яким кваліфіковано скоєне ним кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Водночас, з наявних матеріалів у розпорядженні суду вбачається, що Шевченківським районним судом м. Львова від 03 лютого 2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 407 КК України до 5 років позбавлення волі та із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України остаточно йому призначено до відбуття покарання у виді 6 років позбавлення волі, яке він наразі відбуває. У зв`язку із чим суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням призначеного покарання вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2025 шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років (шість) рік 2 (два) місяці.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбуття покарання за даним вироком строк відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова.
Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено. 
Цивільний позов відсутній. 
Відомостей щодо речових доказів суду не надано.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 374-376, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років 5 місяців року позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням призначеного покарання вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2025 шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років (шість) рік 2 (два) місяці.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_4 , у строк відбуття покарання за даним вироком строк відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_4  рахувати з 26.05.2026.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя       ОСОБА_1