Справа № 486/1696/25
Провадження № 2/486/405/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси 05.03.2005 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.10.2020 року шлюб між подружжям розірвано. Під час розлучення місце проживання доньки не встановлювалось. За усною домовленістю сторін спільна донька - ОСОБА_3 залишилась проживати з батьком на повному його утримання та забезпеченні. Після розлучення відповідач не цікавиться станом здоров`я та життям доньки, фінансово та морально не допомагає. Батько - ОСОБА_1 повністю забезпечує доньку. Разом вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є приватним підприємцем - надання послуг таксі. Донька навчається в Одеському ліцеї «Гармонія» з 2023 року (попереднє місце навчання загальноосвітня школа №1 міста Южноукраїнськ Миколаївської області). Відповідач тривалий час жодної участі у вихованні доньки не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_3 , не спілкується з нею останнім часом взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, а також не бере участі у її матеріальному утриманні. Відповідач тривалий час хворіє на психічний розлад, який є наслідком черепно мозкової травми, яку остання отримала у 2002 році. Неодноразово перебувала на лікуванні. Як зазначено в медичних довідках та історії хвороби під час загострення хвороби відповідач стає дратівливою, агресивною, виносить речі з дому, блукає (неодноразово губила та залишала доньку в загальних місцях), зловживає алкоголем. В листопаді 2024 року вона пішла з дому взагалі та була в невідомому місці тривалий час, в результаті чого брат відповідача вимушений був звернутись до органів поліції. Дані обставини можуть підтвердити свідки, а саме брат відповідача ОСОБА_5 та її матір ОСОБА_6 . Останнім часом відповідач переважно мешкає за кордоном. Позбавлення відповідача батьківських прав має юридичне значення та впливає на батьківські права й обов`язки позивача та інтереси його неповнолітньої доньки. Задоволення даного позову необхідно заявнику для облаштування життя та розвитку доньки в безпечних умовах, оскільки через військову агресію російської федерації на території України введено воєнний стан, проходять бойові дії, та з метою подальшого захисту його прав та представлення законних інтересів дитини за умови проживання її матері окремо. В умовах воєнного стану, війська держави-агресора періодично обстрілюють всю територію України, нагальним є питання стосовно переміщення дитини у безпечне місце без документального оформлення згоди від матері. Крім того, без згоди матері, позивач не може належним чином дбати про фізичний розвиток дитини, стан здоров`я, зокрема відправити на оздоровлення або лікування в іншу країну. Також, в умовах війни, безліч питань виникають під час освітнього процесу, оформлення відповідних документів, заяв, що вимагаються закладами освіти, дитячими оздоровчими чи розважальними центрами.
Тому позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою суду від 11.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Зобов`язано Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 
13.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Руденка В.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача у повному обсязі, та просить в задоволенні позовних вимог відмовити, на підставі наступного. Відповідач сумлінно виконує свій батьківський обов`язок з матеріального забезпечення дитини. Через складну економічну ситуацію в країні, яка загострилася в умовах воєнного стану, постійний психологічний тиск на відповідача зі сторони колишнього чоловіка (позивача) та родини, для забезпечення належного рівня життя та спокою дитини відповідач була змушена виїхати на заробітки за межі України. Це рішення було вимушеним і спрямованим виключно на забезпечення потреб та спокою дитини. Регулярні грошові перекази на її утримання підтверджуються квитанціями, які додаються до цієї відповіді. Правовий статус за місцем роботи відповідача підтверджується трудовим договором. Захворювання, на яке незаконно посилається позивач, було отримано в наслідок травми, яку відповідач отримала в наслідок ДТП, яка сталася 2002 році, винуватцем якої був сам позивач, а відповідач була пасажиркою. Цей факт може бути підтверджений матеріалами адміністративного провадження щодо дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, звинувачення у неналежному догляді за дитиною зі сторони позивача, є абсолютно безпідставним і спростовується обставинами справи. Позивач свідомо перешкоджає відповідачу у виконанні батьківських прав та спілкуванні з дитиною, блокує банківські карти дитини що унеможливлює переказ коштів, блокує телефон дитини, всіма можливими способами психологічно налаштовує дитину проти відповідача, неодноразово в усній та письмової формі, шляхом написання SMS стверджував відповідачу, що вона "дуже забагато бажає знати, ні яких аліментів непотрібно". Позивач стверджує що відповідач, зловживає алкоголем, проте відповідач ніде на обліку щодо зловживання алкоголем не перебуває, відповідач будучи дорослою людиною, повністю дієздатною може сама вирішувати, де їй перебувати, скільки часу і з ким, таким чином посилання позивача на звернення до поліції є нікчемними, наразі позивач також не знає де саме перебуває відповідач. На першу вимогу позивача, відповідач 12.08.2025, перебуваючи за кордоном, за власний рахунок зробила нотаріально засвідчену апостильовану заяву якою надала згоду на проживання та реєстрацію доньки ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , тобто з позивачем, що повністю суперечить ствердженням позивача про неможливість переміщення дитини у безпечне місце в умовах воєнного стану. Також відповідач дуже стурбована тим фактом що відповідно до позовної заяви незрозуміло де зараз мешкає позивач, оскільки в позові вказано декілька адрес. Свідомі дії позивача щодо перешкоджання в спілкуванні з дитиною прямо порушують права відповідача, а також право дитини на спілкування з обома батьками. Саме ці протиправні дії позивача є основною перешкодою для реалізації батьківських обов`язків відповідача у повному обсязі, а не небажання відповідача. Позивач посилається на свідчення брата відповідача ОСОБА_5 , та матері ОСОБА_6 . Проте, ці особи не можуть вважатися неупередженими свідками, оскільки: брат ОСОБА_5 раніше вже намагався в судовому порядку визнати відповідача недієздатним. Це свідчить про його явну упередженість, конфліктні стосунки та зацікавленість у створенні негативного образу відповідача в очах суду. Його свідчення мають бути визнані недостовірними через особисту зацікавленість. Свідчення матері також не можуть бути об`єктивними через родинні зв`язки та можливий вплив з боку позивача та брата відповідача. Зазначив також, що до позовної заяви додані у якості письмових доказів епікриз відповідача, характеристика з ліцею де навчається донька відповідача та позивача ОСОБА_3 2011 року народження. Відповідно до медичних документів звертає увагу суду на те, що позивач ОСОБА_1 надав до суду медичні документи відповідача без його згоди та без будь-яких законних підстав. Ці документи містять конфіденційну інформацію про стан здоров`я відповідача, були отримані позбавленим будь-яких правових підстав. поширені без згоди суб`єкта цих персональних даних. Позивач не надав жодних доказів того, що: він отримав ці документи за згодою відповідача; ці документи були отримані у встановленому законом порядку; він має будь-які законні підстави для володіння та поширення цих медичних документів. Надання позивачем медичних документів відповідача здійснено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України. Згідно відповіді на адвокатський запит, отриманий від директора Одеського ліцею «ГАРМОНІЯ», характеристика яка додана позивачем до позовної заяви була лише чернеткою, а у особової справі учня ОСОБА_3 , знаходиться інша характеристика яка була видана за заявою позивача, таким чином характеристика надана позивачем є нікчемною. З урахуванням вище викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позову.
11.12.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначається, що органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 09.12.2025 року було складено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає висновок органу опіку та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської №С-2335 від 09.12.2025 року таким що є недостатньо обґрунтованим та під час його складання не в повній мірі були враховані обставини, які мають суттєве значення, без урахування інтересів неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим не може розглядатись як належний доказ. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку. Лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне за собою невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу можливості спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Під час ухвалення рішення орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської проігнорував інформацію батька що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка неодноразово порушувала громадський порядок, поводячись агресивно, провокує конфлікти з оточуючими. Вказана поведінка відповідача негативно впливає на психічний стан неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 .
11.12.2025 року представник позивача подала суду клопотання про витребування доказів, в якій просила суд витребувати з ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївскій області (Южноукраїнське ВП) копії матеріалів звернень громадян відносно дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; витребувати з ВП №1 Одеського РУП №1 копії матеріалів звернень громадян відносно дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; витребувати з Київського районного суду м. Одеси копії матеріалів адміністративних справ №947/34521/24 та 947/761/25; витребувати з Адміністрації Державної прикордонної служби України данні щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про перетинання державного кордону України за період з 2022 року по сьогоднішній час, про тимчасове обмеження у праві виїзду з України; витребувати з органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради копії матеріалів на підставі яких було складено висновок №С-2335 від 09 грудня 2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відношенні неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 11.12.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано відповідні докази по справі.
11.12.2025 року представник позивача клопотанням про долучення доказів долучила висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.12.2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої ОСОБА_3 
12.01.2026 року представник органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надала суду копії документів, на підставі яких складено висновок від 09.12.2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої ОСОБА_3 
14.01.2026 року від ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшли витребувані докази.
26.01.2026 року від Київського районного суду м.Одеси надійшли витребувані докази.
28.01.2026 року з ВП №1 Одеського РУП №1 надійшла відповідь на виконання ухвали суду.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року здійснено процесуальну заміну відповідача Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України відомості щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України про перетинання нею державного кордону України за період з 2022 року по сьогоднішній час, про тимчасове обмеження у праві виїзду з України; викликано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою з`ясування її думки щодо позбавлення батьківських прав; клопотання представника позивача про виклик та допит свідків задоволено.
11.03.2026 року від Державної прикордонної служби України надійшли витребувані докази.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям своєї дитини. Зазначила, що бували випадки, коли відповідач залишала доньку саму, тому остання була вимушена повертатися додому самотужки. Вказала, що відповідач страждає на психічні розлади. Вважає, що доцільно буде позбавити відповідача батьківських прав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Підтримала висновок органу опіки та піклування.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та її представника.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та заперечень, заслухавши думку сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, допитавши свідків, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.32/.
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.10.2020 року шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 розірвано /а.с.28-30/.
Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 26.08.2025 року неповнолітня ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 /т.1, а.с.26, 27/. Проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з батьком (позивачем) ОСОБА_1 також підтверджується актом про фактичне проживання, складеним Одеською міською радою, /а.с.10/ та актом про фактичне проживання від 31.07.2025 року, виданим органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Золотий берег» в м.Одесі /т.1, а.с.11/. 
Згідно витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №12024162480001285 від 19.11.2024 року від ОСОБА_5 до Одеського РУП 31 ГУНП в Одеській області надійшла заява, в якій він просить вжити заходи по встановленню місцезнаходження його рідної сестри - ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та є психічно хворою, перебуває на обліку в Миколаївському обласному центрі психічного здоров`я, має діагноз органічні розлади особистості та поведінки внаслідок захворювання, травми та дисфункції головного мозку /т. 1, а.с.12/.
Відповідно до відомостей, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.07.2025 відповідач ОСОБА_2 регулярно перетинала державний кордон України в період з 01.01.2021 року по 21.07.2025 року /а.с.13/.
Згідно довідок, виданих ОСОБА_3 Одеським ліцеєм «Гармонія», остання навчається в Одеському ліцеї «Гармонія» Одеської міської ради Київського району м. Одеси в 9-Є класі станом на 21.07.2025 року /т.1, а.с.14/.
Відповідач ОСОБА_2 має діагноз: інші органічні розлади особистості та поведінки внаслідок захворювання, травми та дисфункції головного мозку, що підтверджується випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №2114 КНП «МОЦПЗ» МОР психіатричного відділення №6 від 13.09.2023 року /т.1, а.с.15-16/. 
Згідно епікризу із історії хвороби №737 основний діагноз ОСОБА_2 : розлад особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (ЧМТ, субарахноїдальний крововилив) з психопатоподібною поведінкою і знадцінними ідеями (F07,8) /т.1, а.с.17-18/. Вище вказане також підтверджується епікризом №3907 /т.1, а.с.19-20/.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 є ФОП та надає послуги таксі /т.1, а.с.33-34/.
Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , учениці 9-Є класу Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради, ОСОБА_3 навчається в Одеському ліцеї «Гармонія» з 2023 року (попереднє місце навчання - загальноосвітня школа №1 міста Южноукраїнськ Миколаївської області). ОСОБА_3 зарекомендувала себе як одна з найкращих учениць класу. Відповідальна, старанна, цілеспрямована. Має високий рівень знань, про що свідчать похвальні грамоти за успіхи в навчанні. Дівчина є призеркою Всеукраїнської олімпіади з німецької мови (III місце), крім того, навчається в музичній школі. ОСОБА_3 - вихована, скромна, стримана, врівноважена та самостійна дівчинка, вміє контролювати себе. Завжди суворо дотримується правил поведінки в ліцеї, ніколи не порушує дисципліну. У спілкуванні з педагогами та однолітками ввічлива та доброзичлива. Користується авторитетом серед учнів та вчителів, є гідним прикладом для наслідування. Вихованням ОСОБА_3 займається лише батько - ОСОБА_1 . Мати дитини, ОСОБА_2 , жодного разу не була присутня на батьківських зборах, за два роки навчання лише один раз прийшла до школи. Вона не бере участі у вихованні ОСОБА_3 та не проживає з родиною у зв?язку з психічним захворюванням. Батько проявляє глибоку зацікавленість успіхами доньки, постійно підтримує зв?язок із класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу, своєчасно забезпечує всі потреби, пов?язані з навчанням дитини. Між ОСОБА_3 та батьком щирі, довірливі та теплі стосунки. Батько дуже любить доньку, щиро піклується про неї, прагне забезпечити їй належні умови для всебічного розвитку, навчання та комфортного життя /т.1, а.с.35/.
Відповідно до організаційного договору від 02.07.2025 року відповідач ОСОБА_2 має офіційне місце роботи в Австрії /т.1, а.с.82-84, 85-87/ та дозвіл на проживання /т.1, а.с.135/.
Згідно відомостей про справу Південноукраїнського міського суду Миколаївської області, 04.12.2024 року ОСОБА_5 подав суду заяву про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_2 /т.1, а.с.88-89/.
08.08.2025 року відповідач ОСОБА_2 надавала згоду на проживання та реєстрацію місця проживання доньки - ОСОБА_3 разом з її батьком - ОСОБА_1 , який її виховує та утримує, здійснює піклування над нею, вживає усіх належних від нього заходів для безпечного перебування їхньої доньки в Україні, вживає усіх заходів для збереження її здоров`я та життя, засвідченого в Австрії /т.1, а.с.91, 92/. 
Згідно відповіді директора Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради від 29.09.2025 року, наданого на адвокатський запит адвоката Руденка В.Г., надана адвокатом копія характеристики на ученицю 9-Є класу ОСОБА_3 використовувалась в якості чернетки і була видана помилково. Існуюча характеристика знаходиться в особовій справі учениці 9-Є класу ОСОБА_3 /т.1, а.с.97/.
Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , учениці 9-Є класу Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради, ОСОБА_3 навчається в Одеському ліцеї «Гармонія» з 2023 року (попереднє місце навчання - загальноосвітня школа №1 міста Южноукраїнськ Миколаївської області). ОСОБА_3 зарекомендувала себе як одна з найкращих учениць класу. Відповідальна, старанна, цілеспрямована. Має високий рівень знань, про що свідчать похвальні грамоти за успіхи в навчанні. Дівчина є призеркою Всеукраїнської олімпіади з німецької мови (III місце), крім того, навчається в музичній школі. ОСОБА_3 - вихована, скромна, стримана, врівноважена та самостійна дівчинка, вміє контролювати себе. Завжди суворо дотримується правил поведінки в ліцеї, ніколи не порушує дисципліну. У спілкуванні з педагогами та однолітками ввічлива та доброзичлива. Користується авторитетом серед учнів та вчителів, є гідним прикладом для наслідування. Вихованням ОСОБА_3 займається лише батько - ОСОБА_1 . Батько проявляє глибоку зацікавленість успіхами доньки, постійно підтримує зв?язок із класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу, своєчасно забезпечує всі потреби, пов?язані з навчанням дитини. Між ОСОБА_3 та батьком щирі, довірливі та теплі стосунки. Батько дуже любить доньку, щиро піклується про неї, прагне забезпечити їй належні умови для всебічного розвитку, навчання та комфортного життя /т.1, а.с.98/.
Згідно з заявою позивача ОСОБА_1 до Голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2025 року, останній просить розглянути питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що він виховує дитину самотужки більше 5 років після розлучення, мати живе своїм непристойним життям. Питання про стягнення аліментів у судовому порядку не вирішувалось /т.1, а.с.121/.
Згідно виписки з історії хвороби №Е4261 ОСОБА_2 від 31.05.02, остання отримала травми внаслідок ДТП /т.1, а.с.132/. 
Відповідач ОСОБА_2 має заборгованості за кредитними договорами, що підтверджується довідкою про заборгованість АТ «А-Банк» від 10.12.2025 року /т.1, а.с.162/.
Заочним рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.10.2025 року стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором на користь ТОВ «Споживчий Центр» /т.1, а.с.155-157, 164/.
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП /т.1, а.с.161, 164/.
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 09.01.2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП /т.1, а.с.160, 164/.
Відповідно до заяви ОСОБА_9 від 13.11.2024 року, остання просить працівників поліції вжити заходів до ОСОБА_2 , яка 12.11.2024 року погрожувала їй під час телефонного дзвінка /т.1, а.с.163/. 
Згідно повідомлення Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області представнику позивача, на розгляд у Одеському РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» щодо встановлення місця перебування неповнолітньої ОСОБА_3 , яка не виходить на зв`язок з матір`ю, мешкає спільно з батьком. Під час розгляду вище вказаного звернення неповнолітня ОСОБА_3 була присутня з батьком при наданні ним письмових пояснень, однак сама письмових пояснень не надавала /т.1, а.с.166/.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради №С-2335 від 09.12.2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої ОСОБА_3 , батько дитини повідомив, що мати дитини - ОСОБА_2 , самоусунулась від виконання батьківських обов?язків. Після розлучення вже 5 років самостійно виховує доньку, натомість мати дитини живе своїм непристойним життям. Повідомив, що ОСОБА_2 , знаходиться за кордоном, в Австрії, м. Вена. Адміністрація Південноукраїнського ліцею №3 Південноукраїнської міської ради листами від 14 листопада 2025 року №861 повідомляє, що ОСОБА_3 навчалася в даному учбовому закладі з першого до сьомого класу. Навчалась дівчинка добре, на відмінно. Брала активну участь у житті класу та школи. Завжди чемна, вихована, щира. Регулярно відвідувала батьківські збори мати ОСОБА_2 та бабуся. Батько в телефонному режимі спілкувався з класним керівником про навчання, відвідування доньки. Дівчинка завжди була готова до школи, чисто й охайно одягалася, забезпечена підручниками, зошитами тощо. Зі слів бабусі фінансово забезпечував батько ОСОБА_1 . Наразі 2025 навчального року учениця забрала документи з ліцею у зв?язку з переїздом до м. Одеси. Документи забирала бабуся. Згідно з інформацією наданою адміністрацією Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради від 16 жовтня 2025 року №01-27/433 ОСОБА_3 , є ученицею 9 - Є класу. Протягом 2024 - 2025 навчального року (8 клас) активну участь у вихованні та навчанні дитини брав батько - ОСОБА_1 . Регулярно відвідував батьківські збори, звертався до класного керівника, цікавився навчальними досягненнями та поведінкою доньки, підтримував постійний контакт телефоном. Мати дитини - ОСОБА_2 , в шкільному житті доньки участі не брала: на жодних батьківських зборах не була, із класним керівником упродовж навчального року зустрічалася лише один раз. У 2025 - 2026 навчальному році (9 клас) батько продовжує брати активну участь у шкільному житті доньки: підготував дитину до початку навчального року, відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв?язок із класним керівником, дбає про успішність та поведінку ОСОБА_3 . Мати у поточному навчальному році телефонувала до класного керівника з метою поцікавитись зовнішнім виглядом дитини та присутністю на уроках. Від матері надійшло прохання дати можливість телефоном поговорити з дитиною, на що дівчинка категорично відмовилась. Вихованням ОСОБА_3 займається лише батько - ОСОБА_1 , з яким безпосередньо проживає дитина. Мати дівчинки, ОСОБА_2 , жодного разу не була присутня на батьківських зборах, лише телефоном кілька разів мала спілкування з класним керівником. Батько проявляє глибоку зацікавленість успіхами доньки, постійно підтримує зв?язок із класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу, своєчасно забезпечує всі потреби, пов?язані з навчанням дитини. Між ОСОБА_3 та батьком щирі, довірливі та теплі стосунки.
Уповноваженими особами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 05 листопада 2025 року (далі - Відділу) здійснено вихід за місцем проживання батька та дитини, а саме: АДРЕСА_3 . За результатами візиту встановлено наступне: батько з дитиною проживають в орендованій двокімнатній квартирі, яка розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового будинку, загальною площею 45 кв. м., зроблений ремонт, в наявності всі необхідні меблі та техніка. Для дитини відведена окрема кімната, в якій є двоспальне ліжко, шафа для одягу, косметичний столик, одяг та взуття відповідно до віку, засоби особистої гігієни, ноутбук для навчання, особистий мобільний телефон. Уроки дитина робить на кухні. Враховуючи вимоги законодавства України, неповнолітня ОСОБА_3 , у присутності уповноважених осіб відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 05 листопада 2025 року надала письмову заяву, відповідно до якої повідомила наступне. З матір?ю останній раз спілкувалась по телефону влітку 2025 року, бачилась останній раз в вересні 2024 року. Останні два роки (з кінця січня 2023 року) постійно проживає з батьком. Повідомила, що батько піклується про неї, приймає участь у її житті, відвідує батьківські збори, матеріально забезпечує, та в неї завжди є кишенькові гроші які їй дає батько, останні свої два дні народження святкувала без матері, з останнім днем народження мати її не привітала, але надіслала кошти. ОСОБА_3 не проти позбавлення матері батьківських прав. Мати дитини - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 з 16 серпня 2019 року. Відповідно до інформації наданої Одеським районним управлінням поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області від 05 листопада 2025 року №244269-2025, батьки дитини до кримінальної та адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та ст. 173-2 КУПАП не притягувались. У розшуку не перебувають. 07 листопада 2025 року до Відділу прибула мати дитини ОСОБА_2 та надала письмову заяву, в якій повідомила про наступне. Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , щодо позбавлення її батьківських прав, наголосила, що ОСОБА_1 , її колишній чоловік, вказує у своїй заяві, що він виховує доньку самостійно 5 років, тобто з 2020 року, та це є неправдою. Повідомила, що у 2019 році разом із донькою виїхала з м. Одеси до м. Південноукраїнська з причини того, що не мала часу для належного виховання ОСОБА_3 . З 2019 року мешкали за своїм місцем реєстрації, і тільки 4 березня 2022 року була вимушена разом із донькою виїхати з України, у зв?язку з тим що її колишній чоловік почав її шантажувати. Дитина проживала з матір?ю. Зазначила, що не розуміє за для чого ОСОБА_1 вводить в оману Київську районну адміністрацію ОМР. Наголосила, що категорично проти позбавлення її батьківських прав у відношенні доньки. 21 листопада 2025 року ОСОБА_2 надала до Відділу довідку Південноукраїнського ліцею № 3 Південноукраїнської міської ради від 14 квітня 2021 року №260, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_2 виховувала доньку. У період з 01 вересня 2020 року по 14 квітня 2021 року батько жодного разу не приходив до школи, не спілкувався з класним керівником та вчителями. Ні особисто, ні в телефонному режимі, не цікавився навчанням доньки, її вихованням та успіхами. Також в наданих документах (в позовній заяві про розірвання шлюбу) міститься інформація про те, що 12 жовтня 2015 року постановою Київського районного суду м. Одеси батько дитини ОСОБА_1 , був притягнутий адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та підданий адміністративному стягненню в виді громадських робіт на строк сорок годин, у стані алкогольного сп?яніння вчинив сімейний скандал в присутності дочки, погрожував фізичною розправою, кидався в бійку, чим вчинив насильство в сім?ї (справа №520/13975/15-п). Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань з захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради (далі - Комісія), яке відбулось 27 листопада 2025 року. Були присутніми: батько дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та представник матері дитини, адвокат Руденко В?ячеслав Георгійович. ОСОБА_2 на засідання комісії не з?явилась, про дату та час засідання Комісії була повідомлена належним чином, а саме особисто отримала запрошення на засідання Комісії. Батько дитини наполягав на задоволенні заяви про позбавлення батьківських прав та повідомив про наступне. З матір?ю дитини вони проживали однією родиною, вели спільне господарство, побут, бізнес. Після того як почались проблеми в бізнесі, ОСОБА_2 почала «випивати», у зв?язку з чим її емоційний стан став погіршуватися, в результаті чого вона забирала доньку, йшла в невідомому напрямку та відмовлялася спілкуватися з ОСОБА_1 . Повідомив, що коли її знаходили та вона проходила лікування, поверталася до роботи, але згодом це повторювалося. ОСОБА_1 розповів, що у 2016 році він пішов з родини, але продовжував допомагати дитині в школі. Розповів, що були випадки, коли мати дитини разом з донькою розшукували, а одного разу ОСОБА_2 під час екскурсії у м. Умані загубила доньку. Зазначив, що на початку повномасштабного вторгнення задля безпеки матері та дитини відправив колишню дружину ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 до двоюрідної сестри у Німеччину, м. Мюнхен, але згодом йому телефонувала донька та повідомляла, що не знає що їй робити так як у них почались проблеми з поліцією та ОСОБА_3 погрожують забрати до притулку, у зв?язку з чим він попросив про допомогу свою дружину поїхати за донькою та повернути ОСОБА_3 в Україну. Наголосив, що мати дитини постійно перебуває у пошуку роботи, останній раз зі слів ОСОБА_1 працювала в Австрії, звідки її вигнали. Розповів, що звертався до суду з питання визнання ОСОБА_2 недієздатною, задля можливості контролювати її. На запитання членів Комісії, чи дійсно його було притягнуто за вчинення домашнього насилля повідомив, що такий факт дійсно мав місце, але на його думку його провину не було доведено належним чином. Повідомив членів Комісії, що дитина проживала з матір?ю до 2021 року, та до цього часу по теперішній донька проживає разом з ним. Звернув увагу, що у випадку позбавлення батьківських прав матері їх спільна дитина буде у безпеці, тобто ОСОБА_2 не може вчинити відносно ОСОБА_3 злочин. Зазначив, що ОСОБА_3 під час проживання з матір?ю в Німеччині було страшно. Намагався лікувати матір дитини та не надавав згоди на розірвання з нею шлюбу саме задля того, щоб хоч якось контролювати пані ОСОБА_2 . В матеріалах справи міститься заява від 11 травня 2023 року, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рублею Т.М., від матері дитини, якою вона надає згоду на проживання та реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_1 . Представник матері, адвокат Руденко В?ячеслав Георгійович повідомив, що ОСОБА_2 завжди займалась донькою. Станом на теперішній час працює за кордоном, постійно намагається заробити гроші задля можливості фінансового забезпечення доньки. Представник матері звернув увагу, що ОСОБА_1 був притягнутий за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, а також за втрату зброї. Щодо відсутності матері на засіданні Комісії повідомив, що його клієнтка не прибула саме за його рекомендацією, а також тому, що боїться можливих провокацій з боку батька, та найголовніше тому, що її емоційно важко спілкуватися з донькою. Проте, наголосив, що ОСОБА_2 намагається спілкуватися з донькою, пересилати їй кошти, але оскільки ОСОБА_3 її заблокувала та заблокована картка, на яку вона надсилала кошти не має такої можливості. Також В?ячеслав Георгійович звернув увагу на те, що в матеріалах судової справі наявні скрін- шоти, в яких ОСОБА_2 пропонує фінансову допомогу, натомість ОСОБА_1 повідомляє, що їм нічого не потрібно від неї. На запитання членів Комісії до батька дитини, коли він останній раз спілкувався з ОСОБА_19 , та, чи намагалась вона поспілкуватися з донькою, відповів, що всі розмови закінчуються сварками з матір?ю дитини, щодо заблокованої картки відповів, що попередня картка була дитяча та вже не діюча. Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на Комісії пояснила, що частину свого життя вона проживала разом з матір?ю, наголосила, що мати її дуже любить і вона також її дуже любить, просто мати не вміє керувати своїми діями. Розповіла, що з батьком проживає нещодавно, проте довіряє йому більше ніж матері, так як втратила до неї довіру через ситуації, які з нею відбувались, а саме коли мати її залишала та губила. Повідомила, що у випадку позбавлення матері батьківських прав вона буде почуватися більш захищеною у юридичному плані та мати не зможе її забрати. Відмітила, що з матір?ю на теперішній час не спілкується. В телефоні та соціальних мережах її не блокувала.
Орган опіки та піклування зазначив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. На підставі викладеного вище, у відповідності зі ст.ст. 157, 164, 166 СК України, відповідно до п.п. 2.10 Положення про Київську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 02.07.2025 року №3148-VIII, протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27 листопада 2025 року №24, та діючи виключно в інтересах дитини, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.186-191/.
Згідно повідомлення Південноукраїнського ліцею №3 Південноукраїнської міської ради №861 від 14.11.2025 року, ОСОБА_3 навчалася в Південноукраїнському ліцеї №3 з першого до сьомого класу. Навчалась дівчинка добре, на відмінно. Брала активну участь у житті класу та школи. Завжди чемна, вихована, щира. Регулярно відвідувала батьківські збори мати ОСОБА_2 та бабуся. Батько в телефонному режимі спілкувався з класним керівником про навчання, відвідування доньки. Дівчинка завжди була готова до школи, чисто й охайно одягалася, забезпечена підручниками, зошитами тощо. Зі слів бабусі фінансово забезпечував батько ОСОБА_1 . Наразі 2025 навчального року учениця забрала документи з ліцею у зв?язку з переїздом до м. Одеси. Документи забирала бабуся /т.1, а.с.209/.
Згідно повідомлення Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради №01-27/433 від 16.10.2025 року, ОСОБА_3 , є ученицею 9-Є класу. Протягом 2024-2025 навчального року (8 клас) активну участь у вихованні та навчанні дитини брав батько - ОСОБА_1 . Регулярно відвідував батьківські збори, звертався до класного керівника, цікавився навчальними досягненнями та поведінкою доньки, підтримував постійний контакт телефоном. Мати, ОСОБА_2 , в шкільному житті доньки участі не брала: на жодних батьківських зборах не була, із класним керівником упродовж навчального року зустрічалася лише один раз. У 2025-2026 навчальному році (9 клас) батько продовжує брати активну участь у шкільному житті доньки: підготував дитину до початку навчального року, відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв?язок із класним керівником, дбає про успішність та поведінку ОСОБА_3 . Мати у поточному навчальному році телефонувала до класного керівника з метою поцікавитись зовнішнім виглядом дитини та присутністю на уроках. Від матері надійшло прохання дати можливість телефоном поговорити з дитиною, на що дівчинка категорично відмовилась /т.1, а.с.210-211/.
Згідно акту обстеження житлово-побутових умови квартири за АДРЕСА_5 від 05.11.2025 року, квартира розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового будинку, загальною площею 45 кв. м., двокімнатна, зроблений ремонт, в наявності всі необхідні меблі та техніка. Для дитини відведена окрема кімната, в якій є двоспальне ліжко, шафа для одягу, косметичний столик, одяг та взуття відповідно до віку, засоби особистої гігієни, ноутбук для навчання, особистий мобільний телефон. Уроки дитина робить на кухні /т.1, а.с.213/.
Згідно письмової заяви неповнолітньої ОСОБА_3 від 05.11.2025 року, з матір?ю останній раз спілкувалась по телефону влітку 2025 року, бачилась останній раз в вересні 2024 року. Останні два роки (з кінця січня 2023 року) постійно проживає з батьком. Повідомила, що батько піклується про неї, приймає участь у її житті, відвідує батьківські збори, матеріально забезпечує, та в неї завжди є кишенькові гроші які їй дає батько, останні свої два дні народження святкувала без матері, з останнім днем народження мати її не привітала, але надіслала кошти. Вона не проти позбавлення матері батьківських прав /т.1, а.с.214/.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 /т.1, а.с.216, 228/.
Відповідно до інформації наданої Одеським РУП №1 ГУНП в Одеській області від 05.11.2025 року №С-2335, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до кримінальної та адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП та ст.173-2 КУПАП не притягувались. Мати дитини у розшуку не перебуває /т.1, а.с.217/.
Згідно заяви ОСОБА_2 №С-2721 від 07.11.2025 року, наданої Київській районній адміністрації Одеської міської ради, розглянувши заяву ОСОБА_1 , щодо позбавлення її батьківських прав, наголосила, що ОСОБА_1 , її колишній чоловік, вказує у своїй заяві, що він виховує доньку самостійно 5 років, тобто з 2020 року, та це є неправдою. Повідомила, що у 2019 році разом із донькою виїхала з м. Одеси до м. Південноукраїнська з причини того, що не мала часу для належного виховання ОСОБА_3 . З 2019 року мешкали за своїм місцем реєстрації, і тільки 4 березня 2022 року була вимушена разом із донькою виїхати з України, у зв?язку з тим що її колишній чоловік почав її шантажувати. Дитина проживала з матір?ю. Зазначила, що не розуміє за для чого ОСОБА_1 вводить в оману Київську районну адміністрацію ОМР. Наголосила, що категорично проти позбавлення її батьківських прав у відношенні доньки /т.1, а.с.218-220/.
Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Ярош О.М. №183 від 12.01.2023 року, ОСОБА_1 надавав згоду на тимчасовий виїзд за кордон України до ФР Німеччини у зв`язку з воєнними діями в Україні доньці ОСОБА_3 у супроводі ОСОБА_20 /т.1, а.с.229-230, 231-232, 233/. 
Згідно відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, ОСОБА_2 мала офіційне працевлаштування до 09.03.2022 року/т.1, а.с.246-248/.
Згідно заяви-свідчення ОСОБА_21 від 29.09.2025 року, вона знайома з сім`єю ОСОБА_22 з 2000 року, коли вони переїхали в Одесу, сварки не припинились, народилась ОСОБА_3 , ОСОБА_1 забезпечував сім`ю, ОСОБА_2 хотіла розвестись, але ОСОБА_1 був проти, до останнього хотів зберегти сім`ю. У 2020 році вони розвелися. Зазначила, що ОСОБА_2 на початку війни поїхала в Німеччину і почала вживати спиртні напої та залишати дитину саму, також ОСОБА_3 залишилась у чужих людей. ОСОБА_2 сутками була відсутня і донька залишалась голодною. ОСОБА_3 подзвонила батьку і все розповіла, налякана. ОСОБА_1 зробив все, щоб забрати дитину додому, до себе. ОСОБА_2 приїхала в Україну, почала тероризувати позивача та дитину, при цьому не піклувалась про доньку. Вела себе дуже дивно. Вказала, що позивач хороший батько, піклується про дитину. Натомість відповідач потрапила в погану компанію. Вважає, що ОСОБА_3 безпечніше з батьком /т.1, а.с.255-257/.
Згідно заяви-свідчення ОСОБА_23 від 29.09.2025 року, вона знайома з сім`єю ОСОБА_22 протягом їхнього спільного життя та після розлучення. На початку одруження вони мали спільний бізнес, в родині було все добре, але потім почалися проблеми на побутовій почві та матеріальні труднощі. Вони переїхали до Одеси, але це не допомогло, сварки були постійно. З моменту народження доньки ОСОБА_1 проявляв себе як люблячий та турботливий батько. ОСОБА_2 прийняла рішення поїхати до своєї мами в м.Південноукраїнськ. Також вона хотіла розвестися, але позивач мав надію зберегти сім`ю і не давав розлучення. Але в 2020 році вони все ж таки розвелися. За весь час знайомства з цією сім`єю було багато ситуацій, в яких ОСОБА_2 неадекватно себе поводила. Коли ОСОБА_3 проживала з матір`ю, остання не піклувалась про неї, вживала алкогольні напої, залишала доньку одну. Вела себе агресивно, періодично викидала свої та доньки речі. Коли відповідач поїхала разом з донькою на екскурсію в м.Умань, загубила ОСОБА_3 . Після цього позивач прийняв рішення забрати доньку в Одесу. /т.2, а.с.1-2а/.
Згідно заяви-свідчення ОСОБА_24 від 29.09.2025 року, ОСОБА_1 гарний батько. У ОСОБА_2 почалися психічні розлади, почала дивно поводитись. Дзвонила рідко і не завжди у тверезому стані. За час проживання з батьком ОСОБА_3 гарно вчиться, живе в спокої, про неї піклуються. Вважає, що дитині безпечніше проживати з батьком /т.2, а.с.3-4/.
Згідно наданих суду ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області матеріалів за зверненням у відношенні ОСОБА_2 , ОСОБА_6 звернулась 04.02.2023 року до поліції з приводу того, що донька в неадекватному стані вчиняє домашнє насильство /а.с.16/. Згідно письмових пояснень ОСОБА_6 від 04.02.2023 року, ОСОБА_2 має певні розлади психічного здоров`я, та стоїть на обліку в лікаря-психіатра. У них з донькою виник конфлікт на ґрунті побутових умов. У доньки були прояви агресії /а.с.17/. Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.02.2023 року, з мамою у неї виник конфлікт, вона перебуває на обліку у психіатра та планує поїздку до м.Одеси на лікування /т.2, а.с.18/.
Згідно довідки про розгляд повідомлення по факту домашнього насильства від 02.11.2024 року, ОСОБА_6 повідомила, що донька вчиняє психологічне насилля відносно неї. А саме ОСОБА_2 неодноразово ображала її та спілкувалася на підвищених тонах. Було винесено відносно ОСОБА_2 терміновий заборонний припис терміном на 3 доби серії АА 3605951 /а.с.19, 20-21/. Згідно письмових пояснень ОСОБА_6 від 02.11.2024 року, у неї виник конфлікт з донькою ОСОБА_2 , в ході якого остання ображала її та спілкувалася на підвищених тонах /т.2, а.с.22/. Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.11.2024 року відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис №3605951 /т.2, а.с.23-24/.
Згідно наданої суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області адміністративної справи відносно ОСОБА_2 , остання 22.10.2024 року о 00:02 год в м.Одесі з явними ознаками алкогольного сп`яніння вчиняла дрібне хуліганство, а саме кричала, образливо чіплялась до громадян, кидалась на проїжджаючі транспортні засоби. Постановою Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.73 КУпАП /т.2, а.с.44-53/.
Згідно повідомлення ВП №1 Одеського РУП №1, звернень відносно дій ОСОБА_2 до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області не надходило /т.2, а.с.55/.
Відповідно до відомостей, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.03.2026 року відповідач ОСОБА_2 регулярно перетинала державний кордон України в період з 01.01.2022 року по 11.03.2026 року, останні відомості станом на 10.03.2026 року - останній в`їзд до України 07.10.2025 року.
Допитана в судовому засіданні донька сторін ОСОБА_3 пояснила, що позивач та відповідач у справі є її батьками. Наразі вона проживає з батьком в м. Одесі на постійні основі з 2023 року. Раніше проживала з матір`ю. Коли почалася війна, вони виїхали до Німеччини. Там її мати весь час була відсутня, залишала її на довгий час одну. Після випадку, коли вони виїхали до міста, її мати залишила на вулиці, тому вона разом зі знайомими повернулася додому без матері. Вона тоді була дуже налякана. Зателефонувала батьку та все розповіла. Тато зробив все, щоб вона повернулася в Україну. Повернувшись із-за закордону почала проживати з батьком. Після чого мати її почала тероризувати, при цьому не піклувалася про неї, жодної допомоги не надавала, а навпаки просила у неї кошти. На питання головуючого, як вона ставиться до позбавлення її матері батьківських прав, відповіла, що вважає, що це має статися, матір її неодноразово травмувала як фізично, так і психічно, неодноразово зловживала спиртними напоями. Розповіла, що одного разу, коли вони разом поїхали на екскурсію в м. Умань, мати її загубила, бо вжила занадто багато спиртного. Зазначила, що останньою краплею стало те, що її мати здійснила виклик на службу 102 та повідомила, що її доньку гвалтують, після з`ясування даних обставин було встановлено, що таким чином вона намагалася привернути до себе увагу. Вважає, що така поведінка матері порочить її честь та гідність. Наразі з мамою зв`язок не підтримує, навіть за матір не вважає. З татом стосунки має добрі, довірливі, він її розуміє і підтримує. Пояснила, що її матір останнім часом стала зловживати спиртними напоями, що негативно впливає на її психічний стан.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказала, що є матір`ю відповідача ОСОБА_2 . Зазначила, що онуку ОСОБА_3 їй шкода, у ОСОБА_2 немає материнських почуттів до доньки, неодноразово залишала ОСОБА_3 саму, а сама вирушала у пошуках кращої долі. На питання, чому саме зараз виникла потреба позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 , відповіла, що раніше ОСОБА_3 була маленькою та проживала з матір`ї разом з нею. Наразі дитина пішла до школи, проживає з батьком, однолітки з таких дітей кепкують. На питання представника зазначила, що були випадки, коли вона у спілкуванні з ОСОБА_2 почувала загрозу для свого життя. Зазначила, що її донька ОСОБА_2 коли вип`є, то поводить себе дуже агресивно і не стримано. Наразі відповідач мешкає в м. Одесі, точне місце її проживання не відоме. Вони не спілкуються та не підтримують зв`язок. Зазначила, що неодноразово їй надходили повідомлення від банківських установ щодо кредитних заборгованостей ОСОБА_2 . Також пояснила, що ОСОБА_2 раніше працювала в Австрії доглядальницею, але почала зловживати спиртними напоями, донькою припинила піклуватися взагалі. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є братом відповідача ОСОБА_2 . Поведінка його сестри шкодить її доньці як психологічно, так і фізично, та й фінансово. На його думку, доньці вона не зможе нічим допомогти, забезпечити її належним чином. На питання головуючого відповів, що зараз відповідач проживає в Одесі, чи спілкується з ОСОБА_3 не знає. З матір`ю майже не контактує, дитина проживає з батьком, перебуває на його повному утримання, мають гарні стосунки. На питання, чому ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав, зазначив, що вона чинить поганий вплив на дитину, лишала її на одинці, а сама десь зникала, на зв`язок не виходила. На його думку, це безвідповідальна поведінка як матері. Вказав, що бувало, коли в іншому місці ОСОБА_2 лишила доньку у невідомій місцевості і не виходила на зв`язок, зникнувши у невідомому напрямку. На питання, чи дотримується відповідач лікування, відповів, що вона не дотримується графіку лікування, який їй встановлено, щодо вживання алкоголю, зазначив, що випиває. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
Також у цій справі («Хант проти України») суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному и міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11.09.2020 у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13.04.2020 у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
У справі, яка розглядається судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 дійсно не виконує свої обов`язки, щодо піклування про здоров`я та безпечні умови життя своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її фізичний та духовний розвиток.
Суд приймає до уваги думку дитини, яка досягла 14 років, а також ту обставину, що відповідач, знаючи про розгляд даної справи про позбавлення її батьківських прав, не виявила зацікавленості в результаті вирішення даного спору. Після подання відзиву, в якому зазначала про те, що не хоче щоб її позбавляли батьківських прав відносно доньки, будь-яких активних дій, ні вона ні її представник, які б свідчили про небажання позбавляти відповідача батьківських прав, не вчиняли, приймаючи до уваги ту обставину, що на час розгляду даної справи відповідач повернулася до України та мала можливість бути присутньою в судових засіданнях, або прийняти участь в режимі відеоконференції. Крім того, відповідачем на спростування зазначеної Ангеліною негативної поведінки її матері по відношенню до неї, будь-яких доказі не надано.
Така поведінка відповідача, свідчить про її свідоме та винне ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини, піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя та є підставою для позбавлення її батьківських прав. 
При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України).
Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21), врахувавши, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідач у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, застосовував фізичне насильство, що завдало тілесні ушкодження дитині, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Верховний Суд зауважив, що факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Враховуючи вказані вище обставини, досліджені докази та поведінку учасників справи, керуючись найкращими інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд вважає за необхідне роз`яснити, що правовими наслідками позбавлення батьківських прав є: 1) втрата особистих немайнових прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання (водночас особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини); 2) неможливість бути законним представником дитини; 3) втрата права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) неможливість бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) позбавлення права одержання в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які особа могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрата інших прав, заснованих на спорідненості з дитиною.
Згідно частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.
Згідно статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 265, 282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.07.2026.

Суддя          О.О. Волощук