ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2026 р. справа № 300/8707/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитюка Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ УПФУ в м. Києві) в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.11.2025 року №092750007150;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відновити з 01.09.2025 нарахування та виплату доплати до пенсії по віку в розмірі 20% відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" № 56/95-ВР.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію з 20.09.2022. Позивач звернувся до Пенсійного фонду через вебпортал електронних послуг із заявою щодо поновлення виплати доплати в розмірі 20% з 01.09.2025 відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" № 56/95-ВР, так як він проживає у гірській місцевості. Однак, відповідачем рішенням від 04.11.2025 №092750007150 відмовлено в нарахуванні та виплаті надбавки до пенсії у розмірі 20% за проживання у гірській місцевості відповідно до Закону № 56/95-ВР, оскільки згідно довідки від 19.09.2025 за №01/01/10/09/02-407 заявник працює в АТ "Укрнафта" м. Долина з 14.03.2007, де сплата єдиного соціального внеску відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського. Позивач вважає дії відповідача щодо ненарахування та виплати надбавки до пенсії у розмірі 20% за проживання у гірській місцевості відповідно до Закону № 56/95-ВР протиправними.
За наслідками виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 08.12.2025, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.16-18, 23-24).
22.12.2025 Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві отримало копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 26).
Відповідач правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 20.09.2022 отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV (а.с.8).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.10.2025 (реєстраційний № 1263) ОСОБА_1 є громадянином, який проживає на території гірського населеного пункту і має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" № 56/95-ВР (а.с. 13).
Позивач звернувся до Пенсійного фонду через вебпортал електронних послуг із заявою щодо поновлення виплати доплати в розмірі 20% з 01.09.2025 відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" № 56/95-ВР. До поданої заяви додав витяг про місце проживання, довідку громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту села Луквиця Дзвиняцької територіальної громади Івано-Франківського району (а.с.5).
За результатом розгляду звернення позивача від 11.09.2025 (вх. №13653/8 від 11/09/2025) Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача листом від 23.09.2025 за № 0900-0306-8/47183, що Кабінетом міністрів прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 02.07.2025 за №793 "Деякі питання доплат, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році", яка набрала чинності з 04.07.2025, в якій визначені підстави коли особі припиняється виплата доплати. Згідно пункту 5 установлено що для осіб, які є отримувачами доплати до заяви про призначення пенсії крім посвідчення громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту необхідно долучити документ, що підтверджує факт проживання на території населеного пункту, якому надано статус гірського, тобто довідки про фактичне місце проживання особи (додаток 1 до Постанови) (а.с.7). 
Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням від 04.11.2025 за №092750007150 відмовило в нарахуванні та виплаті надбавки до пенсії у розмірі 20% за проживання у гірській місцевості відповідно до Закону № 56/95-ВР позивачу, оскільки згідно довідки від 19.09.2025 за №01/01/10/09/02-407 заявник працює в АТ "Укрнафта" м. Долина з 14.03.2007, де сплата єдиного соціального внеску відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського (а.с.6).
Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні нарахування та виплати пенсії в збільшеному на 20% розмірі, як жителю гірського населеного пункту, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, з метою захисту свого порушеного права на виплату пенсії в належному розмірі.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Законом, який встановлює критерії, за якими населені пункти набувають статусу гірських, визначає основні засади державної політики щодо розвитку гірських населених пунктів та гарантії соціального захисту громадян, що у них проживають, працюють або навчаються є Закон України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" від 15.02.1995 за № 56/95-ВР (далі - Закон № 56/95-ВР).
За змістом частини 1 статті 5 Закону № 56/95-ВР статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.
Частина 2 статті 5 Закону № 56/95-ВР передбачає, що посвідчення видається також окремим громадянам інших населених пунктів та тим, які проживають за межами населених пунктів, умови проживання яких відповідають критеріям, передбаченим у статті 1 цього Закону, а також громадянам, які постійно працюють або несуть службу на лісогосподарських підприємствах, гідрометеорологічних станціях, заставах, обсерваторіях, інших об`єктах, що розташовані поза межами населених пунктів в місцевостях, що відповідають критеріям, передбаченим у статті 1 цього Закону.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (далі - Порядок №22-1) при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються такі документи, зокрема, документи про надання статусу особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського (для підвищення пенсії згідно зі статтею 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні").
Приписами частини 2 статті 6 Закону № 56/95-ВР передбачено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.
Як слідує зі змісту наявного в матеріалах справи посвідчення серії 2 НОМЕР_2 , виданого 30.10.2025, ОСОБА_1 є громадянином, який проживає на території гірського населеного пункту і має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" (а.с. 13).
Згідно довідки Дзвиняцької сільської ради від 16.08.2022 за №232 ОСОБА_1 ,1967 року народження, зареєстрований та проживає в селі Луквиця Івано-Франківського району і відповідно до статті 5 "Про статус гірських населених пунктів в Україні" від 15.02.1995 за № 56/95-ВР надано статус особи, що проживає в гірському населеному пункті і користується пільгами, рішення сільвиконкому № 16 від 01.11.2004 (а.с.12).
В свою чергу витяг з реєстру територіальної громади від 11.09.2025 засвічує, що місце проживання ОСОБА_1 село Луквиця Дзвиняцької територіальної громади Івано-Франківського району (а.с.11).
Таким чином, позивач підтвердив статус особи, проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського. 
У рішенні від 04.11.2025 за №092750007150 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовило в нарахуванні та виплаті надбавки до пенсії у розмірі 20% за проживання у гірській місцевості відповідно до Закону № 56/95-ВР, з підстав, що у довідці від 19.09.2025 за №01/01/10/09/02-407 ОСОБА_1 працює в АТ "Укрнафта" м. Долина з 14.03.2007, де сплата єдиного соціального внеску відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського.
Відповідно до підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.07.2025 № 793 "Деякі питання встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році", особі, яка є отримувачем доплати до набрання чинності цією постановою, виплата доплати припиняється, якщо особа на дату перевірки:
фактично не проживає більше шести місяців підряд або не працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського;
перебуває/перебувала за кордоном понад 60 календарних днів підряд (протягом трьох останніх місяців до дати перевірки або дати проведення поточної верифікації Міністерством фінансів), крім осіб, які мають обґрунтовані причини (службове відрядження, оздоровлення дітей, супровід дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за дитиною із захворюванням віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання, що підтверджується документально);
отримує пенсію або державну допомогу в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського;
сплачує (сплачують на користь неї) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського (крім осіб, які фактично проживають в населеному пункті, якому надано статус гірського), що підтверджується документально особою та/або на підставі інформації, наданої органами Пенсійного фонду України.
Поряд з цим, суд вказує, що зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 02.07.2025 за №793 "Деякі питання доплат, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році" по суті лише визначає механізм підтвердження факту проживання, роботи чи навчання на території гірського населеного пункту та не містить положень, які б обмежували або скасовували право особи на відповідні соціальні гарантії.
У спірному випадку право ОСОБА_1 на отримання надбавки у розмірі 20 відсотків не припиняється, оскільки на момент звернення за до призначенням пенсії (20.09.2022), як і на момент перерахунку пенсії (01.09.2025) останній підтвердив свій статус особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, та, відповідно, має право на пільги і гарантії, передбачені Законом України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".
Відтак, суд не бере до уваги твердження відповідача, що відповідно до довідки від 19.09.2025 за №01/01/10/09/02-407 ОСОБА_1 працює в АТ "Укрнафта" м. Долина з 14.03.2007, де сплата єдиного соціального внеску відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського, оскільки позивач проживає на території села Луквиця Дзвиняцької територіальної громади якому надано статут гірського відповідно до постави Кабінету міністрів України від 11.08.1995 №647 "Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірських".
Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 02.07.2025 за №793 "Деякі питання доплат, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році" виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, в межах території територіальної громади якої розташований населений пункт, якому надано статус гірського (далі - виконавчий орган), перевіряє інформацію щодо осіб, які фактично проживають, та або їх дані щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання у населеному пункті, якому надано статус гірського, зокрема з реєстру відповідної територіальної громади, на підставі запиту органу соціального захисту населення/територіального органу Пенсійного фонду України щодо осіб, які вперше звертаються за призначенням пенсії або державної допомоги, та осіб, які є отримувачами доплати.
За результатами такої перевірки виконавчий орган повідомляє органу соціального захисту населення/територіальному органу Пенсійного фонду України щодо осіб, зазначених у абзаці першому цього підпункту.
Факт проживання особи на території населеного пункту, якому надано статус гірського, також може підтверджуватися особою шляхом надання довідки про фактичне місце проживання особи (додаток 1), виданої виконавчим органом, до органу соціального захисту населення/територіального органу Пенсійного фонду України.
Відтак, відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 02.07.2025 за №793 "Деякі питання доплат, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році" Пенсійний фонд має право звернутися до виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, в межах території територіальної громади якої розташований населений пункт, якому надано статус гірського із запитом щодо осіб, які є отримувачами доплати для перевірки інформації про їхнє фактичне проживання на території населеному пункті, якому надано статус гірського.
Проте, відповідач не надав суду доказів того, що станом на дату звернення із долученим посвідченням про статус жителя гірського населеного пункту позивач не проживав в гірському населеному пункті. Матеріали адміністративної справи не містять доказів на засвідчення вказаної обставини. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність порушення відповідачем права позивача на отримання підвищення до пенсії в розмірі 20%, як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" з 01.09.2025, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.11.2025 року №092750007150 прийняте протиправно та підлягає скасуванню.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В: 
позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.11.2025 року №092750007150 про відмову в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.09.2025 з врахуванням надбавки у розмірі 20 відсотків, як жителю гірського району, що передбачено частиною 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" № 56/95-ВР.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) з 01.09.2025 із врахуванням підвищення до пенсії в розмірі 20 відсотків, як особі, яка проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" № 56/95-ВР, та з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.