ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5999/25  Номер провадження 22-ц/814/2225/26	Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т. М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л., 
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Будігая Олександра Васильовича на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 27 січня 2026 року по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому після збільшення позовних вимог просило стягнути заборгованість за період з 01.12.2015 по 01.04.2025 в сумі 10507,75 грн., індекс інфляції за вказаний період в сумі 3529,92 грн, 3% річних за період з 21.01.2016 по 31.03.2025 в сумі 1088,16 грн. та судовий збір.
Вимоги обґрунтовані тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з опалення місць загального користування за адресою АДРЕСА_1 , власником квартири АДРЕСА_2 в якому є ОСОБА_1 . 
Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Методики у житловому будинку за вказаною адресою, в якому приміщення всіх споживачів, що отримують послуги з теплопостачання теплової енергії, оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії на опалення опалювального приміщення визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку, з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку, що визначається пропорційно до опалювальних площ приміщень.
В порушення умов договору відповідач не сплачувала кошти за надані послуги в зв`язку з чим і виникла заборгованість, яку підприємство просить стягнути з урахуванням санкцій передбачених ст. 625 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 27 січня 2026 року позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»: заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 8954,65 грн, індекс інфляції – 3175,89 грн. та 3% річних – 1012,13 грн. а всього 13142,67 грн.
Судові витрати компенсовано за рахунок держави.
Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем обов`язків щодо своєчасної оплати за надані послуги, в зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в межах строку позовної давності.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Будігай О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Вважає, що суд порушив правила доказування, оскільки не взяв до уваги пояснення відповідача щодо неможливості перевірити розрахунок заборгованості, не встановив обсяг спожитої теплової енергії, не перевірив правильність розподілу теплової енергії між власниками квартир в будинку.
Одночасно звертає увагу на недоведеність позивачем факту користування відповідачем вказаними послугами.

Рішення суду в частині відмови позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 є споживачем послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою АДРЕСА_1 , як власник квартири АДРЕСА_2  у вказаному будинку та має особовий рахунок НОМЕР_1 .
Вказана квартира, відповідно до протоколу №8 від 17.11.2006 міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Полтавської міської ради (яким надано дозвіл на відключення квартири) та акту від 04.01.2012 відключена від внутрішньо будинкових мереж теплопостачання у зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення. Від підписання договору на опалення місць загального користування відмовилася.
Згідно долученого до позовної заяви індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення.. Вказаний договір набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства. Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.
Згідно розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3  за період з жовтня 2022 року по березень 2025 року наявна заборгованість в сумі 10472,81 грн., яка включає нарахування за щомісячне абонентське обслуговування та за постачання теплової енергії.
Ухвалюючи рішення суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, відсутність оплати за послуги теплопостачання з боку відповідача, в зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в межах строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України та іншими спеціальними нормативними актами.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частиною першою ст.10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
За змістом п.5,п.6 ч.1 ст.1, ч.2ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, до якого входять: приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Відповідно до положень ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (ст.10), Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року (пункт 14, 24), загальний обсяг спожитої у будівлі (будинку) теплової енергії розподіляється між усіма співвласниками будинку (будівлі), незалежно від наявності індивідуальних систем опалення.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року затверджена Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.
Відповідачу проведено нарахування за опалення місць загального користування та утрати теплової енергії трубопроводами, розташованими у будинку.
У даному випадку суд, встановивши, що відповідач як власник квартири одночасно є співвласником майна багатоквартирного будинку, а відтак несе обов`язок з оплати послуг із централізованого опалення місць загального користування будинком, обґрунтовано поклав на останню відповідальність зі сплати боргу за послуги з постачання теплової енергії, з урахуванням положень ст. 625 ЦК України. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує скасування чи зміну судового рішення.
Посилання апелянта на недоведеність позивачем постачання теплової енергії, її обсяг, формулу розподілу, частку, яка припадає на квартиру відповідача, відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки в наданому підприємством розрахунку заборгованості містяться вихідні дані, а саме опалювальна площа як будинку, так і житла відповідача, обсяг теплової енергії за показниками комерційного вузла обліку, вузлів розподільного обліку та інші технічні показники необхідні для розрахунку вартості послуг, передбачених Методикою, що припадає на квартиру відповідача.
Також колегія суддів звертає увагу на надані підприємством акти перевірки теплопостачання за період з 2022 по 2025 рік, якими доводиться подача та припинення подачі теплоносія на системи опалення в будинок по АДРЕСА_1 , в зв`язку з початком опалювального сезону та його завершенням відповідно, що в свою чергу свідчить про надання відповідних послуг щороку.
Будь яких доказів того, що відповідач як власник квартири в багатоквартирному будинку не є користувачем послуг з централізованого опалення місць загального користування, чи такі послуги не надавались підприємством - сторона апелянта суду не надала. 
Доводи апеляційної скарги про невірну оцінку доказів, які були прийняті судом до уваги при ухваленні рішення та стосувались зазначених позивачем відомостей в розрахунках, відхиляються колегією суддів, оскільки споживач не був позбавлений можливості витребувати у позивача документальне підтвердження стосовно вихідних показників, передбачених формулою 3 розділу ІІ Методики для перевірки правильності розрахунку заборгованості, проте цим правом не скористався, а під час розгляду справи не заявляв клопотання про призначення відповідної експертизи з метою спростування здійснених позивачем нарахувань та не надав з цього приводу власного контррозрахунку.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Будігая Олександра Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 03 липня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин