ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 9/41 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мамалуй О.О. – головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026
у складі колегії суддів: Міліціанов Р.В. – головуючий, Іванчук С.В., Ржепецький В.О. 
та на ухвалу господарського суду Львівської області від 11.03.2026
суддя: Сухович Ю.О.
за результатами розгляду скарги Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)
про оскарження дій державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
у справі № 9/41
за позовом Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі: 
1. Національної академії наук України, 
2. Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ
до Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ),
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: 
1. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, 
2. Фонд державного майна України, 
3. Дрогобицьке комунальне міське Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, 
про зобов`язання відповідача повернути у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, що передували поданню скарги на дії державного виконавця

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 позов задоволено повністю. Зобов`язано Українсько-німецьке спільне підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) повернути у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, а саме: адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці з обладнанням, будівлі механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудову до ливарної дільниці, обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства у формі ТзОВ Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) б/н від 17.12.2021 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.09.2022 постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 та рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 залишено без змін.

Господарським судом Львівської області видано наказ від 06.05.2022 про примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021, залишеного без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022, а саме: зобов`язати Українсько-німецьке спільне підприємство в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттерманюфекчерер ГМБХ (ІСМ) (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Тураша, будинок 20; ідентифікаційний код юридичної особи 14300674) повернути у власність Національної академії наук України (вулиця Володимирська, будинок 54, місто Київ, 01601, індентифікаційний код юридичної особи 00019270) та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України, вулиця Наукова, будинок 5, місто Львів, 79053, індентифікаційний код юридичної особи 03534506) майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, а саме: адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці з обладнанням, будівлі механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудову до ливарної дільниці, обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби.

28.09.2022 постановою Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження за №69950983 про примусове виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41

18.01.2023 Західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022, у справі №9/41 постановлену за результатами розгляду апеляційної скарги Українсько-німецького спільного підприємства у формі ТОВ Інтернешнл КаттерМанюфекчерерГмбХ (ІСМ); апеляційну скаргу ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM ManagementGmbH) задовольнив; рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив в задоволенні позову. 

27.02.2023 Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову за ВП №69950983 про закінчення виконавчого проведення у зв`язку з постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023, якою рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 скасовано.

Виконавче провадження №69950983 було закінчено 27.02.2023 відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд постановою від 20.04.2023 постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 та ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 у справі №9/41 скасував; справу за №9/41 передав до Західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM ManagementGmbH) на рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства у формі ТОВ Інтернешнл КаттерМанюфекчерерГмбХ (ІСМ) задоволено, рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41 скасовано, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

02.10.2024 Верховний Суд скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 та ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2023, а справу за №9/41 передав до Західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM ManagementGmbH) на рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у цій справі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у цій справі, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17.01.2025, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM ManagementGmbH) на рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41.

Відповідно рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 набрало законної сили.

Після остаточного набрання рішенням господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 законної сили, Національна академія наук України 31.07.2025 звернулась до виконавчої служби з листом про виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 про примусове виконання рішення.

Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою від 12.08.2025 відкрито нове виконавче провадження за №78824065.

Про відкриття виконавчого провадження направлено повідомлення сторонам провадження, до листа долучено постанову від 12.08.2025, із встановлення боржнику строку виконати судове рішення протягом 10 робочих днів.

04.09.2025 державним виконавцем направлено виклик керівника Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) на зобов`язання надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа.

З 26.09.2025 по 05.01.2026 між державним виконавцем та боржником велося листування з приводу розгляду заяв боржника про закриття виконавчого провадження.

Листами державний виконавець повідомляв боржника про неможливість винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст скарги на дії державного виконавця

Українсько-німецьке спільне підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) звернулося до господарського суду зі скаргою на дії Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаржник просив суд визнати незаконними дії, бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Xристини Мороз з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №78824065 від 12.08.2025 з виконання наказу господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41 щодо встановлення відсутності у боржника майна зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження, зобов`язати державного виконавця винести постанову про закриття виконавчого провадження №78824065 від 12.08.2025 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 та повернути його Національній Академії Наук України (стягувачеві) на підставі пункту 6 частини 1 статті 37 та частини 1 статті 40 Закону України Про виконавче провадження.

Вимоги за скаргою обґрунтовані тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження №78824065 від 12.08.2025 є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки:

- 22.07.2021 в Єдиному державному реєстрі речових прав було зареєстровано перехід права власності на вищезазначені 4 об`єкти нерухомого майна до фірми «ІСМ Менеджмент ГмбГ»;

- 06.11.2025 українсько-німецьким спільним підприємством в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ (боржником) до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано заяву яка зареєстрована за вх.№10781, про відсутність в українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) (боржника) майна згідно переліку зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження №78824065 від 12.08.2025, яке підлягає поверненню Національної академії наук України (стягувачу);

- внаслідок російської військової агресії та ракетних обстрілів протягом 2022-2025 років було зруйноване майно, що було предметом спору у справі №9/41, а саме будівля ливарної дільниці з обладнанням, будівля механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудова до ливарної дільниці були знищенні внаслідок ракетного удару та перестали існувати як об`єкт нерухомого майна та об`єкт цивільних правовідносин;

- у власності боржника за виконавчим провадженням станом на 12.08.2025 (дата відкриття виконавчого провадження) та на даний часу власності та на балансі відсутнє будь-яке майно, в тому числі обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби, що підтверджується довідкою.

Скаржник зазначає, що виконати рішення суду за відсутності витребуваного майна у боржника за постановою ВП №78824065 від 12.08.2025 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41 є неможливим.

Правовою підставою для звернення зі скаргою до суду є п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст оскаржуваних ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх ухвалення

Ухвалою господарського суду Львівської області від 11.03.2026 у справі №9/41, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026, у задоволенні скарги Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) (вих.№01/40 від 27.11.2025) на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено повністю.

Суди виходили з того, що станом на 02.12.2025 рішення суду у справі №9/41 від 06.05.2022 боржником не виконано, жодних документів, які підтверджують факт відсутності усього майна, вказаного в рішенні суду, державному виконавцю не надано. Суди дійшли висновку, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв на підставі та в межах своїх повноважень встановлених Законом України «Про виконавче провадження». Тому покликання скаржника на пункт 6 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», в обґрунтування задоволення скарги, є помилковим.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

Українсько-німецьке спільне підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 та ухвалу господарського суду Львівської області від 11.03.2026 у справі № 9/41 та постановити нове судове рішення, яким вимоги скарги на бездіяльність державного виконавця задовольнити. Визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати державного виконавця Х.Мороз Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винести постанову про повернення стягувачеві наказу Господарського суду Львівської області від 06травня 2022 р. у справі №9/41 на підставі пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Касаційну скаргу подано з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що суд абсолютно не врахував положення чинного законодавства, згідно з якими юридична особа володіє правосуб`єктністю, а засновник чи керівник не відповідають за зобов`язаннями юридичної особи, якщо інше не передбачено законом або установчими документами. 

Скаржник вказує, що німецький засновник вийшов з Товариства з майном і зареєстрував за собою право власності на все нерухоме майно Товариства 22 липня 2021р. тобто ще за чотири місяці до винесення господарським судом рішення від 17 листопада 2021 року по справі №9/41. Рішення господарського суду Львівської області від 17 листопада 2021 року набрало законної сили лише через три роки до набуття законної сили за цим рішенням на підставі Ухвали Західного апеляційного суду від 06 листопада 2024 року по справі №9/41. Відповідно ні під час розгляду судом першої інстанції справи №9/41 ні під час перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій цієї справи не було винесено жодних заборон чи обтяжень щодо вчинення Боржником дій з належним йому будь-яким рухомим чи нерухомим майном.

Також за твердженням скаржника, не відповідає обставинам справи інформація Державного виконавця Мороз Х., яку взяв до уваги господарський суд Львівської області в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали від 11 березня 2026 року у справі №9/41 що « 14.01.2026 державний виконавець здійснила вихід на місце, проте керівник товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер МанюфекчерерГмбХ (ІСМ) був відсутній.» Жодного виходу на місце виконавець не робила і не могла робити, оскільки зазначене «місце» на даний час не перебуває у володінні боржника, а Інтернешнл Каттер МанюфекчерерГмбХ (ІСМ) не є боржником у виконавчому провадженні, а зовсім іншою юридичною особою, створеною за законодавством іноземної держави . Ці доводи також проігнорував апеляційний суд.

Необґрунтованим скаржник також вважає висновок суду про недоведеність зі сторони боржника тієї обставини, що присуджене в натурі стягувачеві майно відсутнє. Державний виконавець Мороз Х. отримала від боржника 5 заяв із доказами, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, щодо відсутності у боржника будь-якого нерухомого майна після 22 липня 2021 року, коли німецький засновник вийшов із складу учасників Боржника-Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл КаттерМанюфекчерерГмбХ» (ІСМ), а також докази відсутності рухомого майна. 

Також необґрунтованим та нерелевантним до обставин даної справи скаржник вважає висновок господарського суду Львівської області, що за відсутності доказів фактичного виконання рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 на підставі наказу суду від 06.05.2022, підстави для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні. Судом зазначено про відсутність однієї із передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для закінчення виконавчого провадження – фактичне виконання рішення. Однак, скаржник і не посилався на фактичне виконання ним рішення як на підставу для закінчення виконавчого провадження, а посилався на прямо передбачену п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» підставу для повернення виконавчого документа стягувачеві– відсутність у боржника майна, присудженого в натурі. Апеляційний суд по суті також повторив зазначену судову помилку в оскаржуваній постанові.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Львівська обласна прокуратура у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що станом на 02.12.2025 рішення суду у справі № 9/41 від 06.05.2022 боржником українсько-німецьким спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)» не виконано, жодних документів, які підтверджують факт відсутності усього майна, вказаного в рішенні суду, державному виконавцю не надано. У зв`язку з вищенаведеним, доводи скаржника не знаходять свого підтвердження. Перехід права власності виключно на об`єкти нерухомого майна не підтверджує відсутності у боржника усього майна за виконавчим документом

За твердженням прокуратури, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що рішення у справі №9/41 підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника, передачі його стягувачу та складення відповідного акту, а за відсутності таких дій закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») буде передчасним.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та господарського суду апеляційної інстанції

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, враховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Предметом касаційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції, ухвалені за результатом розгляду скарги на дії державного виконавця.

Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права в оскаржуваних процесуальних судових рішеннях, Верховний Суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом пункту 7 частини 3 статті 2 ГПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад господарського судочинства.

У статті 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами частин першої, третьої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як зазначалось вище, господарським судом Львівської області видано наказ від 06.05.2022 про примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021, а саме: зобов`язати Українсько-німецьке спільне підприємство в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттерманюфекчерер ГМБХ (ІСМ) повернути у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, а саме: адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці з обладнанням, будівлі механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудову до ливарної дільниці, обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби.

Саме на виконання вказаного наказу 12.08.2025 відкрито виконавче провадження за №78824065.

Скарга на дії державного виконавця подана боржником з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 22.07.2021 у Єдиному державному реєстрі речових прав було зареєстровано перехід права власності на 4 об`єкти нерухомого майна до ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM Management GmbH), яке є самостійною юридичною особою.

Перехід права власності стосується нежитлових приміщень літ. А-2, площею 629,3 кв.м. літ. Б-2, площею 812,1 кв.м., літ. В-1, площею 240,1 кв.м., літ. Г-1, площею 583,6 кв.м., які розташовані за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вулиця Тураша Мирослава, будинок 20.

Судом апеляційної інстанції вірно враховано, що питання оцінки правомірності переходу права власності на нерухоме майно, яке є предметом виконання судового рішення, а також правових наслідків відчуження майна не входить до предмету судового розгляду на стадії виконавчого провадження. Оскільки, досліджуватись у даному випадку мають правові підстави застосування п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та повнота дій державного виконавця стосовно повного виконання судового рішення.

Також до матеріалів справи долучено відомості про припинення права власності на три нежитлових приміщення літ. Б-2, площею 812,1 кв.м., літ. В-1, площею 240,1 кв.м., літ. Г-1, площею 583,6 кв.м., які розташовані за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вулиця Тураша Мирослава, будинок, 20, на підставі заяви власника про знищення об`єктів речового права.

При цьому як вірно враховано судом апеляційної інстанції, згідно виданого наказу про примусове виконання судового рішення у справі №9/41 предметом виконання є повернення у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України не лише об`єктів нерухомого майна (адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці, будівлі механоскладальної дільниці, прибудови до ливарної дільниці), а також обладнання, інвентарю, меблів, приладів та допоміжних засобів. 

Отже, перехід права власності виключно на об`єкти нерухомого майна не підтверджує відсутності у боржника усього майна за виконавчим документом.

На підтвердження обставин відсутності майна, яке підлягає передачі за судовим рішення, боржником надано Довідку про відсутність станом на 12.08.2025 у власності та на балансі товарно-матеріальних цінностей, в тому числі меблів, інвентарю, обладнання лабораторії, приладів та допоміжних засобів.

З оскарженої постанови апеляційного господарського суду вбачається, що така довідка оцінена судом критично і суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта стосовно можливості встановлення юридичного факту відсутності у боржника рухомого майна виключно на підставі односторонньо складених довідок самим боржником, оскільки правовою підставою переходу права власності на об`єкти рухомого майна можуть бути укладені правочини (купівлі-продажу, міни, дарування, тощо), які містять документи щодо його передачі новому власнику та проведення розрахунків.

Однак, таких доказів боржником не надано, а також не доведено настання юридичного факту припинення права власності на рухоме майно, яке також є предметом виконання.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування наведених вище висновків суду.

З аналізу зазначених вище вимог законодавства вбачається, що поверненню державним виконавцем виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", має передувати встановлення факту відсутності у боржника майна, що має бути передано стягувачу на виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Як вбачається із встановлених судами обставин, матеріали справи не містять відповідного акту про неможливість виконання рішення.

Так суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за результатом сукупної оцінки доказів та наведеного нормативно-правового порядку виконання судового рішення у даній справі, матеріали справи не містять відомостей стосовно: отримання боржником виклику державного виконавця; вчинених дій з розшуку майна, яке є предметом виконання; виходу за місцем розташування майна та його огляду, із залученням представників сторін, правоохоронних органів (в порядку примусового огляду); встановлення обставин перебування майна у володінні нового власника нерухомого майна, співставлення переліку відчуженого та знищеного майна, з переліком майна, яке підлягає передачі стягувачу на підставі судового рішення; вирішення державним виконавцем питань про витребування майна боржника, яке перебуває у третіх осіб; аналізу підстав для заміни боржника за виконавчим документом; складення актів про відсутність або знищення майна. Матеріали справи не містять доказів повного вчинення усіх дій державним виконавцем, передбачених положеннями ст. ст. 10, 18, 60 Закону України «Про виконавче провадження», як імперативної передумови закінчення виконавчого провадження та застосування п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що за відсутності доказів фактичного виконання рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 на підставі наказу суду від 06.05.2022, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження або покладення на державного виконавця обов`язку з винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, а тому доводи скаржника про неправильне застосування судами наведеної норми не підтвердились під час касаційного провадження.

Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм права, як необхідної передумови для скасування прийнятих у справі судових рішень.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах вимог та доводів касаційної скарги, встановивши, що доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим і апеляційним господарськими судами норм матеріального і процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 11.03.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі № 9/41 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець 

О. А. Кролевець